ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1483/20 Справа № 203/5712/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року                                                                        м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,
суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", яке згідно затвердженої 11.06.2018 року нової редакції Статуту, змінило найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору від 26.03.2007 року № б/н відповідач ОСОБА_1 отримав від ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_1 станом на 30.09.2016 року має заборгованість по кредиту в розмірі 20 467,60 грн., яка складається з наступного: 671,79 грн. - заборгованість за кредитом; 14 744,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 950,84 грн. - штраф (процентна складова).

Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № б/н від 26.03.2007 року в розмірі 20 467,60 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач за захистом свого порушеного права в частині несплати відповідачем як місячних платежів, так і повернення кредиту в повному обсязі, звернувся до суду 02.12.2016 року, тобто за межами строку позовної давності.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017 року апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" відхилено, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 року касаційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" суму заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 671,79 грн.

В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею, комісією та штрафами відмовлено.

Справу в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2017 року підлягає перегляду в апеляційному порядку в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Крім того, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не звернув увагу на те, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), тобто до грудня 2013 року, а тому банк звернувся з позовом в межах строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що відповідно до укладеного договору від 26.03.2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав від ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідно до наданого АТ КБ "ПриватБанк" розрахунку ОСОБА_1 станом на 30.09.2016 року має заборгованість по кредиту в розмірі 20 467,60 грн., яка складається з наступного: 671,79 грн. - заборгованість за кредитом; 14 744,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 950,84 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи АТ КБ "ПриватБанк" в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач за захистом свого порушеного права в частині несплати відповідачем як місячних платежів, так і повернення кредиту в повному обсязі, звернувся до суду 02.12.2016 року, тобто за межами строку позовної давності.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Оскільки АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 не узгодили порядок та строки сплати процентів за користування кредитними коштами, то позичальник повинен був сплачувати їх щомісяця з моменту отримання позики та до дня її повернення.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Тобто, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 05.04.2017 року у справі № 6-522цс17 та з висновками, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частина статті 264 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що нарахування заборгованості, у тому числі по відсоткам за користування кредитними коштами, позивач здійснив за період, починаючи з травня 2007 року, останній самостійний платіж відповідачем було здійснено 01.09.2013 року за відсотковою ставкою, що узгоджена в підписаній ним анкеті-заяві, з цим позовом банк звернувся до суду у грудні 2016 року, тобто в межах загального (трирічного) строку позовної давності.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом колегія суддів враховує, що із наданого банком розрахунку заборгованості убачається, що з 01.04.2015 року відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися, виходячи із процентної ставки 43,2 % річних. В той же час сторонами належним чином було погоджено процентну ставку у розмірі 36 % річних (3 % на місяць), що відображено у заяві позичальника від 26.03.2007 року, яка підписана сторонами.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28.01.2020 року було витребувано у АТ КБ "ПриватБанк" належним чином завірений деталізований розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 26.03.2007 року, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , з урахуванням процентної ставки в розмірі 36 % річних (3 % на місяць), визначеної анкетою-заявою, з обов`язковим наданням письмових пояснень щодо застосування з 01.04.2015 року процентної ставки в розмірі 43,2 % річних та посиланням на відповідні пункти договору.

На виконання вказаної ухвали, АТ КБ "ПриватБанк" надано деталізований розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість по відсоткам за користування кредитом визначена з урахуванням процентної ставки в розмірі 36 % річних (3 % на місяць), про що сторонами належним чином було погоджено у заяві позичальника від 26.03.2007 року, яка підписана сторонами, та складає 1 411,82 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 1 411,82 грн., що визначена з урахуванням процентної ставки в розмірі 36 % річних (3 % на місяць) та яка відповідає умовам укладеного сторонами договору.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.03.2007 року станом на 30.09.2016 року в розмірі 1 411,82 грн., яка складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом. В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом слід відмовити.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, сплачених при подачі позовної заяви та апеляційної скарги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 237,62 грн.
Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 березня 2007 року станом на 30 вересня 2016 року в розмірі 1 411,82 грн., яка складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 237,62 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко