ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року
м. Харків
Справа № 638/12920/13
Провадження № 22-ц/818/792/20
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Хорошевського О.М.
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря Пузікової Ю.С.
Учасники справи:
позивач - Асоціація власників квартир Культури – 3
відповідач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
відповідач - ОСОБА_3 
третя особа – Харківська міська рада
апелянт, особа, яка не приймала участі у справі - ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_4 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014  року постановлене суддею  Лосєвою Д.А., у цивільній справі  за позовом Асоціації власників квартир Культури – 3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Харківська міська рада про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Асоціація власників квартир Культури -3 звернулось до суду з позовом в якому просило визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28 січня 2011 року, витребувати спірні нежитлові приміщення від ОСОБА_3 на користь АВК Культури-3 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на це майно.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що асоціація є об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків,метою  діяльності якого є забезпечувати належне утримання будинків та прибудинкової території за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та захист прав членів АВК Культури-3 щодо володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями будинку, що перебувають у спільній сумісній власності членів даної асоціації. У порушення прав та інтересів співвласників багатоквартирного будинку: АДРЕСА_1 на неподільне майно рішенням Дзержинського районного  суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року визнано право власності на нежитлві підвальні приміщення № № 10, 10-а, 11-:-21, площею 130, 9 кв, м вказаного будинку за ОСОБА_1 . За договором купівлі-продажу від 28 січня 2011 року ОСОБА_1 здійснив відчуження указаних об`єктів на користь ОСОБА_2 , який 15 квітня 2013 року уклав договір купівлі - продажу  нежитлових приміщень із ОСОБА_3 .Посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 6 серпня 2013 року скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року про визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлові підвальні приміщення № №        10, 10-а,11-:-21багатоповерхового будинку по АДРЕСА_1 , та зазначено про те, що спірні приміщення підвалу житлового будинку належать співвласникам даного будинку й не підлягають відчуженню, у зв`язку з чим відчуження ОСОБА_1 неподільного майна є неправомірним.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 січня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі - продажу нежитлових приміщень № 10,10-а, 11-:-21, які розташовані у житловому будинку по  АДРЕСА_1 , укладений 28 січня 2011 року між  ОСОБА_1  та ОСОБА_2 . Витребувано від  ОСОБА_3  як добросовісного набувача на користь Ассоціації власників квартир Культури-3 нежитлові приміщення № 10,10-а,11-:-21, що розташовані у житловому будинку по  АДРЕСА_1 . Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3  на указані об`єкти. Вирішено питання про судові витрати.
В апеляційній скарзі особа, яка не приймала участі у справі – ОСОБА_4 просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року по справі № 638/12920/13-ц та, в порядку ч. 3 ст. 370 ЦПК України, скасувати раніше прийняту ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року, та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Асоціації власників квартир Культури-3 відмовити в повному обсязі через неправильно обраний суб`єктний склад осіб, які мали приймати участь у справі.
Скарга містить посилання на те, що нежитлові приміщення № 10, 10а, 11-:-21, загальною площею 130,9 кв. м., в житловому будинку літ. “А-4”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1  не є особистою приватною власністю ОСОБА_3 , а є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і також належать співвласнику ОСОБА_4 , без його відома суд першої інстанції позбавив його права власності на це нерухоме майно і витребував належні, в тому числі, йому нежитлові приміщення на користь невідомої ОСОБА_4 юридичної особи, паралельно скасувавши реєстрацію права власності за дружиною скаржника.
Не залучивши одного із співвласників спірного нерухомого майна до розгляду справи, не з`ясувавши його правову позицію і позбавивши його всіх без виключення прав та юридичних засобів захисту, суд першої інстанції грубо порушив принцип всебічності та об`єктивності розгляду справи, а також не дотримався принципу змагальності судового процесу.
За таких обставин ухвалене у справі рішення визнати законним чи обґрунтованим неможливо в будь-якому випадку, а тому воно підлягає скасуванню із одночасною відмовою в задоволенні розглянутих позовних вимог (враховуючи, що апеляційний суд на стадії апеляційного перегляду справи позбавлений права і можливості залучати співвідповідача до участі у розгляді цивільної справи). 
Посилається, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
При цьому, згідно до ч. 3 ст. 370 ЦПК України, має бути скасована раніше прийнята ухвала апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року, якою рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014 року було залишено без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСББ «Культури-3» зазначає, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нежитлові підвальні приміщення № № 10, 10-а, Л-:-21 є допоміжними приміщеннями багатоповерхового будинку по АДРЕСА_1 , тобто належать до категорії неподільного майна співвласників багатоквартирного будинку та за змістом ст. 19 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не підлягають відчуженню.
Оскільки рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2013 року скасовано правову підставу відчуження ОСОБА_1 спірного майна, суд дійшов обґрунтованого висновку про право позивача як представника спільних інтересів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 витребувати його від добросовісного набувача за правилами ст. 388 ЦК України та обов`язку ОСОБА_3 повернути його.
Залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій суд касаційної інстанції виходив з того, що судами правильно застосовані норми матеріального права. Порушень процесуального закону не вбачається.
Матеріали свідчать про те, що ОСОБА_4 до участі у розгляді справи не залучався.
Єдиним доводом апеляційної скарги є посилання на п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України згідно якої порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Разом з тим судова колегія бере до уваги, що висновку про обґрунтованість позовних вимог суд першої інстанції дійшов з урахуванням того, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2013 року скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року про визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлові приміщення №№ 10,10-а,11-:-21 багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 . Тобто відпала підстава для відчуження ОСОБА_1 цього майна.
Оскільки майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але у подальшому скасованого необхідно вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, суд першої інстанції застосував правила ст. 388 ЦК України щодо його повернення.
Під час розгляду справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій ОСОБА_3 не повідомляла про існування інших осіб, які повинні бути залучені до участі у справі.
Правильне застосування судами норм матеріального права, що встановлено судом касаційної інстанції, свідчить про те, що спір підлягав вирішенню саме таким чином не залежно від суб`єктного складу справи та кількості осіб залучених у розгляді справи.
Висновки судів про застосування правил ст.. 388 ЦК України свідчать про те, що володіння ОСОБА_3 спірним майном не можна вважати правомірним.
Оскільки право власності у ОСОБА_3 ому законом не можна вважати, що оскаржуваним рішенням вирішене питання про права чи обов`язки ОСОБА_4 .
Будь-яких інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.
До того ж, скарга містить вимогу про скасування рішення суду апеляційної інстанції залишеного без змін ухвалою суду касаційної інстанції.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1 ст. 376, 381, 382-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_4  залишити без задоволення.
Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2014  року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий                                                                              О.М. Хорошевський 
Судді:                                                                                   І.В. Бурлака 
В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 11 вересня 2020 року.