Постанова 
Іменем  України 
 
29 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 761/20750/13-ц
провадження № 61-21778св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), 
 
стягувач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»,
заінтересовані особи: ОСОБА_1 , головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Руденко Юрій Олексійович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року у складі судді Піхур О. В. та постанову Київського апеляційного суду                                   від 06 листопада 2019 року в складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Пікуль А. А., 
 
В С Т А Н О В И В:
Описова частина 
Короткий зміст вимог скарги
 
У травні 2019 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби                              м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Руденка Ю. О., заінтересована особа: ОСОБА_1 . 
 
Скарга мотивована тим, що 12 серпня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва було вирішено цивільну справу за заявою ПАТ «Родовід Банк», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про поворот виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід банк» коштів у розмірі 28970,53 грн. 10 травня 2019 року АТ «Родовід Банк» звернулось до Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження. 20 травня 2019 року головним державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Руденком Ю. О. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі відсутня дата народження боржника. 27 травня 2019 року АТ «Родовід Банк» отримано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, при цьому, державним виконавцем не враховано, що пункт 3 частини третьої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача надано право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідних для проведення виконавчих дій пояснень, довідок та іншої інформації, у тому числі і конфіденційної. На думку заявника, державний виконавець має всі законодавчі підстави для отримання відомостей щодо дати народження боржника та може самостійно звернутися до відповідних органів державної влади з відповідними запитами. Оскільки державним виконавцем не вчинено жодних дій, передбачених пунктом 3 частиною третьою статті 18 Закону, вказане повідомлення про повернення виконавчого документу підлягає скасуванню.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» відмовлено. 
 
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що дії та повідомлення державного виконавця від 20 травня 2019 року прийняті в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому вимоги скарги не підлягають задоволенню. 
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасовано. У іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. 
 
Апеляційний суд, приймаючи рішення у справі погодився із висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні скарги, проте вважав, що судом безпідставно стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» судові витрати. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У грудні 2019 року ПАТ «Родовід Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги скарги. 
 
Аргументи учасників справ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для його повернення державним виконавцем без прийняття до виконання. Зазначило, що відповідні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №471/283/17-ц, від 26 грудня 2018 року у справі №61-1115св18, від 27 грудня                     2018 року у справі №469/1357/16-ц, відповідно до яких, відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Вважав, що судами порушено норми статей 11, 12, 13, частини першої статті 76, статей 77-80 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи. 
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив, у якому посилався на те, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування немає. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судом установлено, що 20 вересня 2016 року Шевченківським районним судом                            м. Києва було видано виконавчий лист у справі №761/20750/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» коштів в розмірі 28970,53 грн в порядку повороту виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва                від 20 серпня 2012 року у цивільній справі № 2-12806/11.
 
20 травня 2019 року головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Руденком Ю. О. вищевказаний виконавчий лист повернуто без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ньому не зазначена дата народження боржника.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                             № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня                           2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.
У пункті 6 частини четвертої 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею,
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018 року у справі 
№ 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно 
з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».
Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 
2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та 
у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження                                                 № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі                     № 6-45цс14.
У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі 
№ 6-45цс14 визначено, що «вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Отже, висновок суду касаційної інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним».
Така правова позиції викладена і у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
Таким чином, сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.
 
Апеляційний суд на зазначене вище уваги не звернув, доводів апеляційної скарги не перевірив, не врахував, що відсутність у виконавчому документі будь-якої інформації щодо боржника, зокрема, дати народження, паспортних даних не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, а справу - передати на розгляд суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року скасувати, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване судове рішення апеляційного суду втрачає законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягаю.
 
Головуючий                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                             С. Ю. Бурлаков
                                                                                      А. Ю. Зайцев
                                                                                      Є. В. Коротенко
                                                                                      В. М. Коротун