22-ц/804/2505/20 
                                                                                265/3287/19 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року                                                                                                              м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 265/3287/19
Номер провадження 22-ц/804/2505/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Пономарьової О.М., Попової С.А.

сторони:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»
на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2020 року, у складі судді Копилової Л.В., повний текст рішення складено 12 червня 2020 року
у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

             24 травня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21291,35 грн за кредитним договором № б/н від 21 квітня 2015 року та судові витрати у розмірі 1921 грн.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного договору від 21  квітня 2015 року № б/н ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1400,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому  «Тарифами  Банку», які викладені на банківському  сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Банк взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконав, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості  за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість перед Банком, яка станом на 31 березня 2019 року становить 21291,35 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 908,42 грн, заборгованості  по процентам за користування кредитом 15792,87 грн, заборгованості за пенею та комісією 3100,00 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина) та 990,06 грн штраф (процентна складова).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того з того, що досліджені судом письмові матеріали справи не містять будь - яких даних про суму погодженого банком кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки відповідачеві, її виду та строку дії.
Суд вважав, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої  статті 634 ЦК України,  за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Враховуючи те, що підписана відповідачем ОСОБА_1 21 квітня 2015 року заява не містить ознак кредитного договору через відсутність в ній відомостей щодо процентної ставки по кредиту, терміну дії Договору, умов про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, ненадання позивачем належних та допустимих доказів того, що саме надані ним Умови та правила про надання банківських послуг та Тарифи Банку були запропоновані відповідачу та діяли в момент підписання ним заяви, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.
Ухвалюючи рішення судом застосована правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
06 липня 2020  року  АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість,  невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в повному обсязі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 15 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження. 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 липня 2020 року справу за позовом  АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мотивована тим, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються  однією стороною одноособово та викладаються в певних формулярах або інших  стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. 
Відповідачеві 21 квітня 2015 року відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , зі строком дії до 08/18 року і на яку було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1400 грн, після отримання якої відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався кредитною карткою та отримував кошти.
Випискою по картковому рахунку за період з 21 квітня 2015 року по 16 червня 2016 року, яка є первинним бухгалтерським документом, та розрахунком заборгованості, з урахуванням всіх здійснених відповідачем операцій з використанням кредитних коштів, а також часткового погашення (без врахування оплати за процентами та неустойкою)  підтверджується борг за тілом кредиту, який  становить 908,42 грн.
Суд не звернув уваги, що відповідач не тільки отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на його виконання, зокрема на його погашення, та звільнив відповідача від відповідальності за укладеним договором з одних лише формальних міркувань, звільнив відповідача від обов`язку повернути фактично отримані кошти.
Судом не звернуто уваги на положення  статті 49 Закону України «Про банки  і банківську діяльність», відповідно до яких надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків та при ухваленні рішення  не враховані висновки  Верховного Суду, викладені у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 205/2825/18, відповідно до яких, у разі відсутності  погодження сторонами кредитного договору у письмовій формі умов договору  щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, позикодавець  має право на отримання від позичальника відсотків за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ. 

Відзив на апеляційну скаргу відповідача

Відповідно до положень статті 360 ЦПК України відповідач подав до апеляційного суду відзив, в якому надав зазначив, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим.
Обставини справи, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні у змісті позовної заяви, а саме - наявність факту отримання грошей, номер рахунку (карточки) відповідача, рух коштів за його рахунком, ознайомлення останнього (належним чином) із процентною ставкою, що діяла в момент підписання заяви 21 квітня 2015 року. Такі докази в  матеріалах справи взагалі відсутні.
Позивач не надав суду першої інстанції підписаних відповідачем Умов та правил надання банківських послуг в  ПриватБанку.  Досліджені судом письмові матеріали справи не містять будь-яких даних про суму погодженого банком кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки відповідачеві, її виду та строку дії.
Враховуючи той факт, що підписана відповідачем 21 квітня 2015 року заява не містить ознак кредитного договору через відсутність в ній відомостей щодо  процентної ставки по кредиту, терміну дії договору, умов про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, ненадання позивачем належних та допустимих доказів того, що саме надані ним Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи  Банку були запропоновані відповідачу та діяли саме в момент підписання ним заяви, суд дійшов правильного висновку та застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до вказаних правовідносин про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Процедура розгляду справи апеляційним судом
Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368  ЦПК України, розгляд даної справи в силу ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
       Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження своїх позовних вимог позивач долучив до позовної заяви: копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 21 квітня 2015 року, підписаної ОСОБА_1 ; копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», який не містить підпису відповідача чи будь-якої іншої особи; Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/; розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21 квітня 2015 року станом на 31 березня 2019 року; виписку з карткового рахунку за договором №б/н від 21 квітня 2015 року; повідомлення про зміну з 01 липня 2014 року тарифів на зняття готівки по елітним карткам; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 (договір б/н); наказ про затвердження Умов і Правил надання банківських послуг для ПриватБанку № 906.
У наданій позивачем копії Анкети  - заяви не вказано, який саме вид картки бажає оформити відповідач ОСОБА_1 , не відображено  бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. 
Досліджені судом письмові матеріали справи не містять будь - яких даних про суму погодженого банком кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки відповідачеві, її виду та строку дії.

2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про залишення апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення відповідає  зазначеним вимогам закону.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір  процентів  та  порядок  їх  сплати  за   договором визначаються  в  договорі залежно від кредитного ризику,  наданого забезпечення,  попиту і пропозицій,  які  склалися  на  кредитному ринку,  строку користування кредитом,  розміру облікової ставки та інших факторів. 
Встановлений  договором  розмір  процентів  не  може  бути збільшений  банком,  іншою  фінансовою установою в односторонньому порядку.
Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. 
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У анкеті-заяві про приєднання  до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 21 квітня 2015 року вид кредитної картки, процентна ставка, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання не зазначені  (а.с.19).
                Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем  банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача та працівника банку. 

              Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складову його вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, неустойку (пеню та штрафи).      
              Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті:. https:// privatbank.ua/terms/pages/70 як невід`ємні частини спірного договору.
             Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// privatbank.ua/terms/pages/70, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору.

Разом з тим, наданий до матеріалів справи витяг з Тарифів  обслуговування кредитних карт  «Універсальна», містить чотири підвиди карт, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна  CONTRACT», «Універсальна COLD»,  за якими визначений різний розмір відсотків за користування кредитом та різні умови кредитування (а.с.20). 
               При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
             Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається.

             Колегія суддів погоджується з висновком суду, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої  договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача https:// privatbank.ua/terms/pages/70 неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (24 квітня 2015 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24 травня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

              За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

              За положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим  Кодексом.

             При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може  ґрунтуватися на припущеннях.

               Надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

             З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заперечував укладення з Банком кредитного договору на умовах зазначених позивачем у позові, а саме ознайомлення його з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, домовленості про процентну ставку у розмірі 43,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання (а.с.61 - 68, 71 -77).

             Колегія суддів не погоджується  і з доводами апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у стягненні відсотків по кредиту у повному обсязі з посиланням на те, що у разі відсутності домовленості між сторонами умов договору щодо розміру відсотків , необхідно керуватися частиною 1 статті 1048 ЦК України, якою прямо передбачено, що у такому випадку розмір процентів визначається на рівні облікової ставки НБУ.

             Так на підтвердження доводів апеляційної скарги в цій частині АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до матеріалів справи надані виписка по  руху коштів по  рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 за основною карткою № НОМЕР_2 ,  суду довідку про видачу останньому  кредитної картки № НОМЕР_1 , зі строком дії до останнього дня 08.2018 року та довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 ( а.с.91 - 93, 96 ). 

            Згідно пунктам 1, 5  Розділу VП постанови Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року  «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів та інші документи, що застосовуються в платіжних системах для платіжних операцій з використанням електронних платіжних засобів, можуть бути в паперовій та/або електронній формі. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів і їх оброблення визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, установлених нормативно-правовими актами Національного банку.
              Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
            З наведених вище довідки про видачу кредитної картки, виписки по руху коштів по  рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що останньому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надавались кредитні кошти з 21 квітня 2015 року у розмірі 1400 грн, а з 15 червня 2016  року - у розмірі 910 грн, якими він користувався, розраховуючись в торгівельній мережі, в сфері послуг, знімаючи готівку, та  вносив кошти на повернення використаного кредитного ліміту.
           З  виписки  про  рух коштів по  рахунку за період  з 21  квітня 2015 року по 13 червня 2016 року    (а.с. 92, 93) вбачається, що  ОСОБА_1 30 травня 2016 року та 13 червня 2016 року на погашення використаних коштів направив відповідно 1000 грн та 900 грн.
           Враховуючи розмір надано Банком кредитного ліміту 1400 грн, облікової ставки НБУ, розмір якої  з 14 травня 2015 року по 27 серпня 2015 року становив на рівні 30%, з 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року  - 27%, з 25 вересня 2015 року  по 21 квітня 2016 року - 22%, з 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року  - 19%,5, з 27 травня 2016 року по 13 червня 2016 року  -18%, та кількості днів використання кредитних коштів, що  визначено у розрахунку заборгованості (а.с.18), нараховані в порядку статті 1048 ЦК України відсотки (вимоги, викладені в апеляційній скарзі Банку) становлять 366,12 грн, (1400 грн х 30: 100 : 365 днів  х 106 днів = 121,97 грн) + (1400 грн х 27: 100 : 365 днів  х 28 днів =29 грн) + (1400 грн х 22: 100 : 365 днів  х 210 днів = 177,21 грн) + (1400 грн х 19: 100 : 365 днів  х 35 днів = 25,51 грн) + (1400 грн х 18: 100 : 365 днів  х 18 днів = 12,43 грн).
             Таким чином, загальний розмір заборгованості  за кредитом та процентами становить 1766,12 грн (1400 грн + 366,12 грн), а  ОСОБА_1 30 травня 2016 року внесено в рахунок погашення заборгованості 1000 грн та 13 червня 2016 року  - 900 грн, тобто заявлену до стягнення Банком заборгованість погашено в повному обсязі. 
            При цьому, згідно виписки по рахунку, з 28 липня 2015 року ОСОБА_1 кредитні кошти не використовував. 
Щодо судового збору
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду  з даним позовом Банком сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн та при подачі апеляційної скарги - 2881,50 грн (а.с.1, 152).
  Оскільки позовні вимоги Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором   не підлягають задоволенню,  підстав для відшкодування витрат по сплаті судового збору не вбачається.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

               Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду першої інстанції - без змін. 

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 10 серпня 2020 року.

Судді:      Т.Б.Ткаченко

      О.М.Пономарьова

      С.А.Попова