справа № 376/815/20
головуючий у суді І інстанції Коваленко О.М.
провадження № 22-ц/824/10306/2020

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
 
ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
22 вересня 2020 року                                                              м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробіф» на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробіф», третя особа: Центр надання адміністративних послуг Сквирської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації речового права, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробіф», третя особа: Центр надання адміністративних послуг Сквирської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації речового права.
Разом із позовною заявою, ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову.
В обґрунтування клопотання зазначив, що має обґрунтовану необхідність у використанні зазначених вище спірних земельних ділянок за їх цільовим призначенням. Однак, на думку заявника існує загроза незаконного розпорядження і можливого незаконного використання ТОВ «Агробіф» земельних ділянок, що перебувають у власності ОСОБА_1 , що може унеможливити виконання рішення суду та призвести до спричинення шкоди законним інтересам позивача як власника указаних ділянок, а також призвести до заподіяння збитків у виді недоотриманих доходів.
Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агробіф», третя особа: Центр надання адміністративних послуг Сквирської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації речового правазадоволено.
Заборонено ТОВ «Агробіф» вчиняти будь-які дії, пов`язані з володінням чи користуванням земельною ділянкою з кадастровим номером:
- 3224087200:03:015:0037, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,9529 га, розташованої за адресою: Київська область, Сквирський район, Чубинецька сільська рада, а саме: обробіток землі, внесення добрив чи засобів захисту рослин, посів чи висадка сільськогосподарських культур та будь-які інші дії (роботи чи заходи), пов`язані з доступом до вказаної земельної ділянки чи її використанням у будь-який спосіб.
Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ТОВ «Агробіф», в інтересах якої діє директор Юрпольський О.А., звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що порушує права ТОВ «Агробіф» та є такою, що підлягає скасуванню.
Указує, що зупинення проведення робіт на оспорюваних   ОСОБА_1 земельних ділянках, які проводяться на момент звернення останньої до суду із даним позовом, тягне за собою зупинку нарахування орендної плати та відсутність обов`язку її оплати, а відтак ухвалення рішення стосовно забезпечення позову у даній справі тягне за собою прямі збитки ТОВ «Агробіф» та упущену вигоду.
Позивач та треті особи у визначений судом строк не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
У судове засідання сторони не з`явились, про причини неявки не повідомили та не подали клопотання про відкладення розгляду справи.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.
Заслухавшидоповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що вимога щодо заборони вчиняти дії є обґрунтованою, а клопотання про забезпечення позову таким, що підлягає задоволенню, оскільки існує загроза незаконного розпорядження і можливого незаконного використання спірних земельних ділянок, що в подальшому може унеможливити виконання рішення суду.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом, або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти дії.
У відповідності до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення, або ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Як убачається із матеріалів справи, у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробіф», третя особа: Центр надання адміністративних послуг Сквирської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації речового права.
Предметом указаного позову є визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації речового права.
Одночасно із позовною заявою, ОСОБА_1 подав до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Агробіф» вчиняти будь-які дії, пов`язані з володінням чи користуванням земельною ділянкою з кадастровим номером:
- 3224087200:03:015:0037, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,9529 га, розташованої за адресою: Київська область, Сквирський район, Чубинецька сільська рада.
Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції погодився із доводами позивача про те, що у разі незабезпечення позову існує загроза незаконного розпорядження і можливого незаконного використання ТОВ «Агробіф» земельної ділянки, що перебуває у його власності.
Однак, такі висновку суду першої інстанції є помилковими з огляду на наступне.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Наслідком визнання недійсними угод, у разі задоволення позовних вимог, буде внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та припинення права оренди.
Отже, у разі задоволення позову судом, відповідне рішення не буде підлягати примусовому виконанню.
Таким чином, використання відповідачем спірних земельних ділянок з урахуванням їх цільового призначення та умов договору оренди, доки він не буде визнаний судом недійсними, не призведе до неможливості виконання судового рішення.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, висновки суду першої інстанції помилковими, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384, 439  ЦПК України, Київський апеляційний суд  , -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробіф» задовольнити.
Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 10 квітня 2020 року про забезпечення позову скасувати та постановити нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Агробіф» вчиняти будь-які дії, пов`язані з володінням чи користуванням земельною ділянкою з кадастровим номером:
- 3224087200:03:015:0037, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,9529 га, розташованої за адресою: Київська область, Сквирський район, Чубинецька сільська рада, як то: обробіток землі, внесення добрив чи засобів захисту рослин, посів чи висадка сільськогосподарських культур та будь-які інші дії (роботи чи заходи), пов`язані з доступом до вказаної земельної ділянки чи її використанням у будь-який спосіб.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 28 вересня 2020 року.

 
 
Головуючий                                                                          Т.О. Писана

Судді                                                                                       К.П. Приходько

                                                                                                 С.О. Журба