ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8556/20	Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І. 	
Провадження № 33/817/263/20 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. 
з участю особи, притягнутої до адмінвідповідальності, — ОСОБА_1 , та потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2020 року, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.
Як вбачається з постанови суду, 11 травня 2020 року о 10.32 год. в м. Тернополі по вул. С. Будного, 2А водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 316 д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, перед початком маневру не переконався, що це буде безпечно, та під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до сторонніх осіб і допустив наїзд на автомобіль ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що зупинився позаду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
Крім того, 11 травня 2020 р. о 10.32 год. в м. Тернополі по вул. Будного, 2А водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 316 д.н.з. НОМЕР_1 та будучи причетним до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху. 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи, просить постанову місцевого суду в частині накладення адміністративного стягнення змінити та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Вказує, що оскільки він не був присутнім під час судового розгляду, у нього не було можливості надати відомості про себе, а також інші обставини, що пом”якшують його відповідальність.
Вказує, що він правопорушення вчинив вперше, не умисно, позитивно характеризується за місцем проживання, визнав свою вину та щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину, потерпілий до нього претензій не має. 
Також просить врахувати, що транспортний засіб є єдиним джерелом матеріального забезпечення його сім”ї, а тому позбавлення його права керування транспортними засобами поставить його та його сім”ю у скрутне становище.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, потерпілого ОСОБА_2 , який заявив, що претензій до ОСОБА_1 немає, матеріальні збитки йому відшкодовані у повному розмірі, а тому також просить задовольнити апеляційну скаргу правопорушника, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та апелянтом не оскаржується.
Разом з цим, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині того, що суд першої інстанції безпідставно застосував до нього найсуворіший вид адміністративного стягнення, передбачений ст. 124 КУпАП, а саме позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно ст. ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції всебічно й повно дослідивши матеріали справи, вірно прийшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, що в апеляційній скарзі не заперечується та не оспорюється, а тому рішення суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється. 
Разом з тим, застосовуючи адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції прийняте рішення не мотивував. Судом не враховано, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, має на утриманні малолітню дитину, 2018 р. н., дружину, прибуток його сім`ї складається із заробітку із використанням транспортного засобу, оскільки останній займається грузо-пасажирськими перевезеннями, вчинене правопорушення не потягло за собою тяжких наслідків, не врахована також відсутність претензій з боку потерпілого, оскільки заподіяна йому шкода повністю відшкодована.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність у скоєному адміністративному правопорушенні, є щире розкаяння винного. 
З урахуванням усіх обставин справи апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість застосованого адміністративного стягнення знайшли своє підтвердження й відповідно до вимог ст. 294 КУпАП зумовлюють необхідність зміни постанови суду першої інстанції.
Оскільки ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, вину свою визнав, щиро розкаявся, відсутні обставини, що обтяжують його відповідальність, має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, прибуток його сім`ї складається із заробітків із використанням транспортного засобу, а також відшкодування потерпілому заподіяної шкоди й відсутність з його боку будь-яких претензій, апеляційний суд з урахуванням особи порушника, враховуючи мету адміністративного стягнення, прийшов до висновку про те, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, що в даному випадку буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також забезпечить запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, є більш серйозним за правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, в частині призначення такого адміністративного стягнення, як штраф, адміністративне стягнення слід накласти в межах санкції саме ст.124 КУпАП.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді від 11 червня 2020 р. в частині накладення стягнення - зміні. 
Керуючись ст. ст. 23, 33, 36, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2020 року в частині накладення адміністративного стягнення змінити та у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя