УХВАЛА

30 вересня 2020 року 
Київ
справа №340/741/20
адміністративне провадження №К/9901/23212/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Губської О.А.,
суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,     
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2020 року та  ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року у справі №340/741/20 за позовом ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про  визнання протиправним та скасування наказу,
в с т а н о в и в :
04 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 09.01.2018р. №13 «За результатами службового розслідування» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_1 за порушення військової дисципліни, відповідно до пункту «г» частини 1 ст. 68 Закону України «Про дисциплінарний статут ЗСУ» оголошено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність».
06 квітня 2020 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повернуто позивачеві, як такий, що подано з пропуском строку звернення до суду, який встановлено  ст.122 КАС України, причини визнані судом неповажними.
ПостановоюТретього апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року – без змін.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 11 вересня 2020 року.
За правилами частини першої  статті 334 КАС України  за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам  статті 330 КАС України  в частині необхідності надання документу про сплату судового збору.
Одночасно зі скаргою заявлено клопотання про відстрочення /розстрочення сплати судового збору, проте, у цьому клопотанні позивач зазначає, що звільнений від сплати судового збору відповідно до частини 12 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та просить звільнити його від сплати судового збору.
Пунктом 12 частини 1  статті 5 Закону України «Про судовий збір»  передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Зважаючи на те, що скаржник не перебуває на військовій службі, а є звільненим у запас, що підтверджується копією витягу з наказу від 11 червня 2018 року №117, доданого до касаційної скарги, то і судовий збір має сплачуватися на загальних підставах.
За приписами частини першої  статті 133 КАС України  суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
При цьому, відповідно до частин першої, другої  статті 132 КАС України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з частиною першою  статті 8 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір"  (надалі - №3674-VI) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Відповідно до статей  1  та  2 Закону України "Про судовий збір"  судовий збір –  збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.
Таким чином, судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати – це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Суд також виходить з того, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.
При прийнятті таких висновків суд враховує положення пункту 1 частини другої  статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, пов`язані небажанням сторони сплатити судовий збір, у тому числі, обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.
Суд враховує, що  Закон №3674-VI  не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.
Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).
До клопотання скаржником додано індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5 Пенсійного фонду України), копії довідок військової частини про проходження військової служби і склад сім`ї, а також про місце реєстрації і склад сім`ї.
Проте, Суд зауважує, що сам по собі факт отримання пенсії особою не позбавляє цю особу права та можливості отримання інших доходів, з яких може бути сплачений судовий збір.  
З огляду на це, ОСОБА_1 на підтвердження доказів щодо його майнового стану потрібно було б надати ще й довідку з органу ДФС про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.
Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої  статті 4 Закону України "Про судовий збір"  ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду встановлена на рівні одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі  статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"  станом на 1 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102,00 грн.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з касаційною скаргою на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року, складає 2102,00 грн.
Частиною другою  статті 332 КАС України  встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановленихстаттею 330 цього Кодексу, застосовуються положення  статті 169 цього Кодексу.
Таким чином, відповідно до частин 1 та 2  статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України  касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, а саме: надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 2102 гривні або інших документів, які б підтверджували можливість звільнення, відстрочення/розстрочення сплати судового збору.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс. р-н/ 22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код  класифікації доходів бюджету: 22030102    «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________    (ПІБ чи назва установи, організації позивача),    на рішення від ______    (Дата оскаржуваного рішення)    по справі _________    (Номер справи),    ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд)    (назва суду, де розглядається справа).
Керуючись статтями  329,  330,  332 КАС України,
УХВАЛИВ :
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2020 року та  ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року у справі №340/741/20 за позовом ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про  визнання протиправним та скасування наказу – залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                        О.А. Губська

Судді                                                                                            Л.О. Єресько  

                                                                                          А.Г. Загороднюк