Справа № 433/617/20 
Провадження № 22-ц/810/403/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року                                                     місто Сєвєродонецьк
    
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді                     Стахової Н.В.,
суддів:                                         Лозко Ю.П., Назарової М.В.
за участю секретаря 
судового засідання:                  Вовчанської С.В.
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , відповідач –Публічне акціонерне товариство «АРТЕМІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ПОБЄДА ТРУДА», 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Фонд Державного майна України
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 27 квітня 2020 року, постановлену Троїцьким районним судом Луганської області у складі судді Певної О.С. у приміщенні того ж суду
у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АРТЕМІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ПОБЄДА ТРУДА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Фонд Державного майна України про припинення трудових відносин 

                                       встановив:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства «АРТЕМІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ПОБЄДА ТРУДА» (далі відповідач), третя особа Фонд Державного майна України, в якому просив припинити трудові відносини між ним, як тимчасово виконуючим повноваження керівника, та Публічним акціонерним товариством «АРТЕМІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ПОБЄДА ТРУДА» з 10.04.2020 року, посилаючись на те, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.05.2018 року його зобов`язано продовжувати виконувати повноваження керівника ПАТ «АРТЕММАШ «ПОБЄДА ТРУДА» до призначення керівника у встановленому законом порядку. Оскільки він не бажає виконувати обов`язки керівника ПАТ «АРТЕММАШ «ПОБЄДА ТРУДА», він звернувся до Фонду Державного майна України із заявою про його звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України, яку було отримано 26.03.2020 року, проте Фонд Державного майна України засідання наглядової ради для призначення керівника у встановленому законом порядку, не проводить. Окрім того, керівником ПАТ «АРТЕММАШ «ПОБЄДА ТРУДА» призначено ОСОБА_2 . 10.04.2020 року було видано наказ № 1-к/20 про звільнення за власним бажанням, копію якого було направлено до Фонду Державного майна України. За таких обставин, вважає, що факт його звільнення відбувся 10.04.2020 року.
Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 27.04.2020 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АРТЕМІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ПОБЄДА ТРУДА про припинення трудових відноси було відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 (скаржник) звернувся з апеляційної скаргою на неї, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що, виконуючи обов`язки керівника на підприємстві від його імені, він фактично виконував трудові обов`язки, а не надав послуги як незалежна особа. Отже ним вірно обраний спосіб захисту його порушеного права. Відповідно до ст. 38 КЗпП України позивачем було надіслано заяву про звільнення за власним бажанням на адресу Фонду Державного майна України як власнику ПАТ «АРТЕММАШ «ПОБЄДА ТРУДА»». Окрім того, скаржник зазначає, що з позовною вимогою до Фонду Державного майна України він не звертався.
В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином і в установленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи. 
Від позивача та представника Фонду Державного майна України надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства на підставі п.1 ч. 2 ст. 186 України. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, однак з помилкових мотивів, з огляду на наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Донецької області від 03.05.2018 року арбітражному керуючому Сиволобу М.М. постановлено продовжувати виконувати повноваження керівника ПАТ «АРТЕМІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ПОБЄДА ТРУДА`до призначення керівника у встановленому законом порядку. 
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців керівником (виконуючим повноваження керівника) Публічного акціонерного товариства «АРТЕМІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ПОБЄДА ТРУДА»» є ОСОБА_1 .
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства – цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Звертаючись до суду з  указаним позовом, позивач, як тимчасово виконуючий повноваження керівника,   просив припинити трудові відносини з господарським підприємствомПАТ «АРТЕММАШ «ПОБЄДА ТРУДА» з 10.04.2020 року.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» повноваженнями щодо управління товариства наділені учасники товариства. 
Управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частина перша, друга статті 97 ЦК України). Управління товариством здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду товариства (частина перша статті 23 Закону України «Про господарські товариства».
Відповідно до частини першої статті 99 загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію та склад. У частині третій статті 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Із частини першої статті 3 КЗпП України вбачається, що до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності , виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. 
За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист усіх суб`єктів права та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою припинення повноважень повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи на підставі положень КЗпП України. Саме тому, можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КзпП України, у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права. 
Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення їх повноваженнями на управління товариством або позбавлення таких повноважень на управління товариством. Хоч такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і межах трудових правовідносин, але визначальним за таких обставин є корпоративні правовідносини. 
Отже, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити на свій розсуд повноваження члена виконавчого органу у будь-який час з будь –яких підстав. 
Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, які виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним. 
Таку правову позицію, висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року № 14-524цс19.
Отже, виходячи з предмету спору та його суб`єктного складу, колегія суддів вважає, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, але при цьому мотиви суду є помилковими, що є підставою для зміни ухвали суду на підставі п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України. 
Керуючись ст.  367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

встановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 27 квітня 2020 року змінити в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови.
В іншій частині ухвалу Троїцького районного суду Луганської області 27 квітня 2020 року залишити без змін. 
Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України цей строк продовжується до закінчення дії такого карантину. 
Повний текст постанови складено - 10 липня 2020 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: Ю.П. Лозко

                                                                                   М.В. Назарова