ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22404/19                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
                                                                                                     Суддя-доповідач: Губська Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Епель О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Генерального штабу Збройних Сил України щодо поновлення його у попередньому військовому званні «підполковник»; поновленні на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , або на іншій, не нижчій, ніж зазначена, посаді; включення до списків особового складу Збройних Сил України; виплаті матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу;
- зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України поновити з 10 липня 2015 року ОСОБА_1 , у попередньому військовому званні «підполковник»;
- зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України поновити з 10 липня 2015 року ОСОБА_1 на військовій службі на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , або на іншій, не нижчій, ніж зазначена, посаді;
- зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України включити з 10 липня 2015 року підполковника ОСОБА_1 до списків особового складу Збройних Сил України;
-  зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України виплатити з 10 липня 2015 року підполковнику ОСОБА_1 матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;
- зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України зарахувати підполковнику ОСОБА_1 час вимушеного прогулу (з 10 липня 2015 року) до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2020 року задоволено клопотання Генерального штабу Збройних Сил України та зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області за результатами розгляду кримінальної справи № 409/1142/15-к.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права,  просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 16 серпня 2019 року (внаслідок скасування вироку Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 липня 2015 року) припинила існувати обставина, яка стала підставою для звільнення позивача з військової служби. Відтак, на думку позивача, жодне рішення у кримінальній справі № 409/1142/15-к не може вплинути на вирішення позовних вимог в цій адміністративній справі.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 липня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним та засуджено:
- за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі;
- за ч. З ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в установах, організаціях та на підприємствах усіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій строком на три роки, з конфіскацією всього належного йому майна, без спеціальної конфіскації.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_1 призначено у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати в установах, організаціях та на підприємствах усіх форм власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій строком на три роки, з конфіскацією всього належного йому майна, без спеціальної конфіскації.
На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_1 позбавлений військового звання «підполковник».
Наказом Т.в.о начальника Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України (по особовому складу) від 18 грудня 2015 року № 755 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті, колишнього підполковника ОСОБА_1 , військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України, ЗВІЛЬНЕНО з військової служби У ЗАПАС за пунктом «є» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили) та ВИКЛЮЧЕНО зі списків особового складу Збройних Сил України з 10 липня 2015 року.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 22 грудня 2015 року № 245 колишнього підполковника ОСОБА_1 , військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого наказом тимчасово виконуючого обов`язки Начальника Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України (по особовому складу) від 18 грудня 2015 року № 755 у запас, з 10 липня 2015 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Луганської області від 15 жовтня 2015 року вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 липня 2015 року стосовно ОСОБА_1 залишено без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвалою від 08 листопада 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 15 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_1 і призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Луганської області від 30 травня 2017 року вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 липня 2015 року щодо ОСОБА_1 змінено.
Постановою від 26 березня 2019 року колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду скасувала ухвалу Апеляційного суду Луганської області рід 30 травня 2017 року щодо ОСОБА_1 і призначила новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою колегії суддів Луганського апеляційного суду від 16 серпня 2019 року вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 липня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
На даний час кримінальна справа № 409/1142/15-к стосовно ОСОБА_1 розглядається Білокуракинським районним судом Луганської області.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів виходить з наступного.
Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Тобто, необхідною передумовою зупинення провадження у справі на підставі положень цієї норми є неможливість її розгляду до вирішення по суті іншої справи.
Наявність об`єктивних підстав для зупинення провадження у справі № 640/22404/19 відповідач обґрунтовує тим, що ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 02.09.2019 в справі № 409/1142/15-к кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015130000000036 від 11.02.2015 щодо ОСОБА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 368 КК України, прийнято до провадження.
Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у цій справі, оскільки набрання законної сили будь-яким рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області в справі № 409/1142/15-к, не вплине на результати розгляду справи № 640/22404/19.
Так, зупинення провадження в адміністративній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених в адміністративній справі, вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Також слід зазначити, що зупинення провадження є тимчасовим припиненням вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають її розгляду, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.
Обставини неможливості розгляду справи встановлюються судом у кожному конкретному випадку з врахуванням предмету, підстав позову та обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Водночас оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого статтею 74 КАС України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Так, судом встановлено, що наказом Т.в.о. начальника Генерального Штабу – Головнокомандувача Збройних Сил України Г.П. Воробйова позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «є» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 10 липня 2015 року.
Підставою для винесення цього наказу був вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 липня 2015 року, який ухвалою Луганського апеляційного суду від 16 серпня 2019 року скасовано та справу направлено на  новий розгляд до суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, слушними є доводи заявника апеляційної скарги, що з 16 серпня 2019 року припинила існування обставина, яка стала підставою звільнення позивача з військової служби.
Враховуючи наведене, доводи щодо  неможливості вирішення спірних правовідносин до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 409/1142/15-к та ступінь його впливу на висновки у даній справі є необґрунтованими.
З огляду на правове регулювання підстав зупинення провадження у справі, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не позбавлений об`єктивної можливості здійснити перевірку рішень суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Таким чином, апеляційним судом встановлено помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до безпідставного зупинення провадження у справі, у зв`язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2020 року – скасувати. 
Адміністративну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                          О.В. Епель

                                                                                                    А.Г. Степанюк

< Довідник >