ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/397/20 Справа № 204/683/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.,
при секретарі         -        Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року 
по справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Бельведер Шаумяна, 10” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:
В січні 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Бельведер Шаумяна, 10” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
       Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Бельведер Шаумяна, 10” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -задоволено.
       Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бельведер Шаумяна, 10» (ЄДРПОУ 40027955) заборгованість за надані послуги в розмірі 143595 (сто сорок три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 72 коп., з яких: 130345 (сто тридцять тисяч триста сорок п`ять) грн. 31 коп. – сума основного боргу за період з 01 липня 2016 року по 01 жовтня 2017 року; 9786 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 03 коп. – розмір інфляційних втрат за період з 01 серпня 2016 року по 15 січня 2018 року; 3464 (три тисячі чотириста шістдесят чотири) грн. 38 коп. – сума трьох відсотків річних за період з 01 серпня 2016 року по 15 січня 2018 року.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бельведер Шаумяна, 10» (ЄДРПОУ 40027955) в рахунок повернення витрат зі сплати судового збору 2153 (дві тисячі п`ятдесят три) грн. 94 коп.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
У відзиві представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Бельведер Шаумяна, 10” на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року по справі №204/683/18 без задоволення, а рішення суду – без змін, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Бельведер Шаумяна, 10” було створено власниками квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та внесене до Державного реєстру як юридична особа 24 вересня 2015 року №1 224 102 0000 074082 (а.с. 42, 95-108 т.1).
Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 996 від 18 травня 2000 року «Про оформлення права власності фізичним та юридичним особам на квартири, паркувальні місця і нежитлові приміщення житлового комплексу «Бальведер» літ. А-12 за адресою: АДРЕСА_2 » було вирішено оформити права власності з видачею свідоцтв фізичним та юридичним особам на квартири, паркувальні місця і нежитлові приміщення на підставі договорів про участь на паях у будівництві житлового комплексу «Бельведер» літ. А-12 за адресою: АДРЕСА_2 згідно з додатком; Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації (Кривошеєва Т.Р.) оформити і зареєструвати свідоцтва про право власності (після надання власниками актів прийняття-передачі та листа-згоди ТОВ «БФ «Перспектива-1») (а.с. 39). 
Згідно з додатком до цього рішення до списку фізичних осіб, яким на праві власності належить майно в будинку АДРЕСА_2 , увійшла ОСОБА_1 , якій за договором №32-К-Б від 17 квітня 1998 року належить нежитлове приміщення АДРЕСА_3 32 (а.с. 40-41 т.1).
16 листопада 1985 року відділом ЗАГС Красногвардійського району міста Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (а.с. 60 т.1).
Відповідно до статті 13 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Громадянин набував права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом (частина друга статті 12 цього Закону).
Крім того, за положеннями статті 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. Таке правове регулювання правовідносин з права власності на майно застосовується до прав, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року.
Стаття 181 ЦК України визначає поняття нерухомої та рухомої речі. Зокрема, до рухомих речей відносяться речі, які можна вільно переміщувати у просторі; до нерухомих належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення, на відміну від рухомих речей, підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в силу Закону України «Про власність», чинного станом на день укладення ОСОБА_3 договору № 32-К-Б від 17 квітня 1998 року, щодо зазначеного нежитлового приміщення і станом на день ухвалення Виконкомом Дніпропетровської міської ради рішення №996 від 18 травня 2000 року про оформлення прав власника в тому числі ОСОБА_1 , остання є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_4 ).
Більше того, заява про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 (а.с. 59) обґрунтована представником ОСОБА_1 тим, що приміщення АДРЕСА_4 ) знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , оскільки набуте нею під час шлюбу з ОСОБА_2 . Зазначене свідчить про визнання ОСОБА_1 свого права власності на вказане нерухоме майно. Суд вважає за можливе також зазначити, що спірна заборгованість виникла за період з липня 2016 року по 01 жовтня 2017 року, з чого можливо зробити висновок про належне виконання відповідачем як власником відповідного приміщення обов`язку зі сплати за надані позивачем послуги до липня 2016 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку, користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку – юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.
Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» правління об`єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об`єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об`єднання комунальних послуг.
Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок ОСББ незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду.
Згідно зі статутом ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» метою створення ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10»; є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10». Вищим органом управління є загальні збори співвласників. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності Об`єднання. До виключної компетенції Загальних зборів належить, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (а.с. 95-108 т.1).
З матеріалів справи вбачається, що протоколами (рішеннями) загальних зборів ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» № 3 від 29 червня 2016 року (а.с. 8-10), № 6 від 11 лютого 2017 року (а.с. 11-15), № 7 від 15 червня 2016 року (а.с. 16-18) затверджені розміри і порядок сплати внесків та платежів ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» на утримання будинку і прибудинкових територій і споруд у відповідні періоди, а також за вивезення твердих побутових відходів, подачу сигналу телебачення згідно з розцінками відповідних організацій-підрядників.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Виходячи з положень ч.1 ст.17, ст.20, ч. 6, 7, 8 ст.22, ч.4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного майна незалежно від членства в об`єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів.
Відповідно до ч. 8 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відмова від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Відповідно до ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно зі ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а Об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам.
З наданих позивачем рахунків (а.с. 19-34), протоколів загальних зборів співвласників (а.с. 8-18), судом було встановлено, що відповідачами не в повному обсязі сплачені послуги з утримання будинку і прибудинкових територій і споруд, втрати на утримання системи відеоспостереження, подачу сигналу, вивезення твердих побутових відходів.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСББ “Бельведер Шаумяна, 10”, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за надані послуги є доведеними та солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги за період з 01 липня 2016 року по 01 жовтня 2017 року в розмірі 130345,31 грн.
       Посилання апелянта, що в порушення ст.ст. 10, 13, 76, 80, 264 ЦПК України, суд першої інстанції помилково зробив висновок про належне виконання відповідачем як власником відповідного приміщення обов`язку зі сплати за надані позивачем послуги до липня 2016 року, оскільки спірна заборгованість виникла за період з липня 2016 року по 01 жовтня 2017 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки право власності відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями з реєстру права власності на нерухоме майно на приміщення АДРЕСА_4 (а.с. 81 т.1).
       Крім того, як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, власниками приміщення АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 , так як набуте ними під час шлюбу.
       Будь-яких доказів на спростування даної обставини або доказів на її підтвердження апелянтом не надано. 
       Доводи апеляційної скарги стосовно того, що у справі відсутні пояснення представника позивача стосовно того, що ОСОБА_1 не має права брати участь в органах управління позивача, ніколи не запрошувалась до участі у загальних зборах ОСББ, не має права доступу до спірного нежитлового приміщення, колегія суддів вважає недоречними та необґрунтованими, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам.
       А тому, судом першої інстанції було вірно і об`єктивно з`ясовано обставини справи та в повному обсязі встановлено і досліджено предмет доказування у даній справі, виходячи з тих доказів, які надавалися сторонами у справі.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

В.С.Городнича