УХВАЛА

09 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 620/3408/19
адміністративне провадження № К/9901/15592/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Шишова О.О., 
перевіривши касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року та постанову Шостого  апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі №620/3408/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про    визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в : 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, в якому просив (з урахуванням уточнених позовних вимог) визнати протиправним та скасувати рішення №13/2/2018 від 05.10.2018 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого  апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року, позов задоволено повністю. 
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що подача документів для отримання дозволу на імміграцію не ставить в залежність подальше життя обох членів подружжя та перебування у законному шлюбі, а тому не може бути підставою для скасування дозволу на імміграцію, оскільки умови для отримання дозволу на імміграцію в Україну, на момент подання документів, були дотримані.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що факт смерті дружини позивача, після подачі позивачем документів та при проведенні відповідної перевірки, не скасовує наявність законних підстав для отримання дозволу на імміграцію, оскільки регламентовані законодавством умови для отримання такого дозволу позивачем було дотримано.
Не погоджуючись із такими рішеннями, відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
Свою касаційну скаргу скаржник мотивує тим, що оскаржувані рішення прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, враховуючи наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. 
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 11 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України. 
Предметом розгляду даної справи є визнання протиправними та скасування рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну.
З огляду на зазначене, ця справа в розумінні КАС України  є справою незначної складності.
При відкритті провадження у справі суд першої інстанції, враховуючи предмет і підстави позову, а також положення  статей 12, 257, 260, 262 КАС України, дійшов висновку про можливість її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження  без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Щодо доводів скаржника про розгляд справи в судовому засіданні, Суд зазначає, що ухвалою суду першої постановлено призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання у зв`язку із надходженням клопотання відповідача, в якому останній зазначив, що має бажання прийняти участь в судовому засіданні.
При цьому, частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги процесуального закону, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Вищевказане спростовує доводи скаржника щодо помилкового віднесення судом першої інстанції даної справи до справ незначної складності.
У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, оскільки касаційна скарга Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області подана на судові рішення у справі незначної складності, що розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України  виняткових обставин справи, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,-
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року та постанову Шостого  апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі №620/3408/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про    визнання протиправним та скасування рішення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	М. В. Білак	
 	О. О. Шишов