ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2020 р.                                                                   Справа №921/616/19
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді                                                                       Скрипчук О.С. 
суддів                                                                                                    Данко Л.С. 
                                                                                                    Мирутенка О.Л. 
Секретар судового засідання                                                            Лагутін В.Б.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітон Компані" за вих. № 12 від 27.03.2020 року
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2020 року (повний текст рішення складено 03.03.2020 року, м. Тернопіль, суддя Андрусик Н.О.)
у справі № 921/616/19
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітон Компані", м. Луцьк
до відповідача: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
1. Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, м. Харків 
2. Приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича, м.Чортків Тернопільської області
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення вилученого (стягнутого) за виконавчим написом нотаріуса об`єкту лізингу. 
за участю представників:
від позивача: Понедільник І.А. - згідно наказу № 1-к від 15.03.2019 року
від відповідача: не з`явився
від третьої особи-1: не з`явився 
від третьої особи-2: не з`явився
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітон компані" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 16.08.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про вилучення та повернення об`єкту лізингу - нежитлового приміщення, загальною площею 12,8кв.м., що знаходиться за адресою: вул . Підволочинське шосе, буд.3А, с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2020 в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що з огляду на наявне повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу від 16.09.2016, підтвердження сторонами наявності заборгованості за лізинговими платежами впродовж більше, ніж 30 днів (наявний спір лише щодо розміру заборгованості, а не щодо періоду її виникнення), документальне підтвердження направлення позивачу рахунку заборгованості за лізинговими платежами, надало відповідачу право відмовитися від договору фінансового лізингу на підставі п.8.2.3 договору від 16.09.2016 та вимагати повернення об`єкта лізингу, шляхом звернення до нотаріуса про вчинення виконавчого напису щодо повернення об`єкта лізингу. 
Відповідний обов`язок лізингоодержувача повернути предмет лізингу лізингодавцю виник в силу вимог ч.2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" та п.п. 5.1.3, 8.3 договору, а саме  у випадку дострокового розірвання договору. Таким чином, майнова вимога повернути предмет лізингу є безспірною і виконавчий напис вчинено на законних підставах.
Не погоджуючись із рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітон компані" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2020 та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що рішення  суду першої інстанції винесено без з`ясування всіх істотних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, скаржник зазначає,  що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості або іншої відповідальності боржника, чим порушив вимоги встановлені ЗУ « Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій. Скаржник зазначає,  що на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, між сторонами були не вирішені спори щодо заборгованості по договору фінансового лізингу та з приводу розірвання вказаного договору, зокрема  господарський спір по справі № 903/919/18 про стягнення заборгованості зо договором фінансового лізингу № 4К16086ЛИ та спір по справі № 910/6140/19 про визнання недійсним п. 8.2 договору фінансового лізингу № 4К16086ЛИ. Таким чином, на думку апелянта, в даному випадку відповідачем та нотаріусом було порушено припис щодо безспірності вимог.
Разом з цим, апелянт вважає, що при вчиненні виконавчого напису пропущено строк, протягом якого відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису, оскільки  на думку скаржника  виконавчий напис було вчинено після спливу більше як одного року із дня виникнення права вимоги, тобто  поза межами  строку, визначеного ст. 88 ЗУ « Про нотаріат».
Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 28.04.2020, в якому просить рішення Господарського суду Тернопільської  області від 20.02. 2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач вважає доводи скаржника необґрунтованими та безпідставними. 
24.06.2020 представником АТ КБ «Приватбанк» було подано до суду клопотання  про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника у судове засідання.
Враховуючи те, що явка уповноважених представників у судове засідання 10.06.2020 не була визначена обов`язковою, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглядати справу без участі представника відповідача.
Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.
Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" є власником нерухомого майна, а саме - нежитлового приміщення автозаправочної станції, загальною площею 12,8кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Підволочинське шосе, буд.3А, с. Романівка Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №67971032 від 13.09.2016. Номер запису про право власності 1635940051.
16.09.2016 між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк", як Лізингодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітон Компані", як Лізингоодержувачем, було укладено договір фінансового лізингу №4К16086ЛИ (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого Банком передано, а Лізингоодержувачем прийнято у платне володіння та користування майно, що є власністю Банку (додаток №1 до договору), а після виплати всієї суми лізингових платежів, у строки, визначені договором на умовах фінансового лізингу, майно передається у власність Лізингоодержувачу (п.1.2 договору).
За змістом п.3.1 договору передача Банком та прийняття Лізингоодержувачем Майна в лізинг здійснюється згідно з Актом прийому-передачі майна, що є додатком №3 до договору.
Як вбачається з Акту прийому-передачі майна №1 від 2016, Лізингоодержувачем прийнято у володіння та користування майно, а саме нежитлове приміщення, загальною площею 12,8кв.м., вартістю 19819614,00грн, що знаходиться за адресою: вул. Підволочиське шосе, буд.3А, с. Романівка, Тернопільський район, Тернопільська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1020186461252.
Згідно п.п.5.1.3, 5.1.5, 5.1.8 договору Банк має право: вимагати повернення майна у випадку дострокового розірвання договору; відмовитися від договору і вимагати повернення майна, якщо Лізингоодержувач не сплачує лізингові платежі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови Банку від договору, договір є розірваним з дати, зазначеної Банком у повідомленні про відмову від договору. У випадку розірвання договору, Лізингоодержувач зобов`язаний повернути майно Банку у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього договору (п.6.2.4 договору). 
Договір укладено на строк до 25.08.2024, а в частині не виконаних сторонами зобов`язань - до повного їх виконання (п.п.9.1, 9.2 договору).
Пунктом 8.2 договору передбачено, що договір підлягає розірванню в односторонньому порядку за ініціативою Банка шляхом письмового повідомлення про це  Лізингоодержувача за три дні, зокрема, у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 (тридцять) днів;  порушення строків сплати винагород за договором (п.8.2.3 договору).
У повідомленні про розірвання сторони зазначають причину дострокового розірвання цього договору. При цьому для розірвання договору, договору про внесення змін сторони не укладають (п.8.4 договору).
У випадку розірвання договору, майно повинно бути повернуто Лізингоодержувачем у термін розірвання  по Акту прийому-передачі майна в стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу (п.8.3 договору).
АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, передавши Лізингоодержувачу нежитлове приміщення, загальною площею 12,8кв.м., вартістю 19819614,00грн, що знаходиться за адресою: вул. Підволочиське шосе, буд.3А, с.Романівка, Тернопільський район, Тернопільська область, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1020186461252, що підтверджується Актом приймання-передачі майна від 16.09.2016 (додаток №3 до договору).
Натомість, позивач допустив прострочення у сплаті лізингових платежів, котрі визначені у Графіку.
17.04.2019, посилаючись на наявність простроченої більше ніж тридцять днів заборгованості в розмірі 5   221 021,54грн, керуючись п.п.8.2, 8.4 договору фінансового лізингу від 16.09.2016, Лізингодавцем надіслано Лізингоодержувачу повідомлення №Э.Upr 1/3-82878 про розірвання з 13.05.2019 договору фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016, а також про необхідність у строк до 13.05.2019 сплатити заборгованість за договором та по Акту прийому-передачі повернути Банку об`єкт лізингу.
Про свою незгоду про розірвання договору фінансового лізингу ТОВ "Капітон Компані" повідомило листом №24 від 08.05.2019, в якому зазначено про невірний розрахунок заборгованості за даним договором від 16.09.2016, оскільки спір щодо заборгованості товариства є предметом судового розгляду у справі №903/919/18; розмір заборгованості є суперечливим, оскільки  при нарахуванні відсоткової винагороди за користування майном допущено помилки та прорахунки, а також має місце невідповідність нарахувань, наведених у Розрахунку та виписці по рахунку № НОМЕР_1 , на якому обліковується нарахування. 
17.05.2019 Банком надіслано позивачу Рахунок №Э.Upr 1/3-100012 про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу від 16.09.2016 на суму 7149617,31грн, що виникла станом на 13.05.2019, з яких: заборгованість за лізинговими платежами за період з 26.09.2017 по 13.05.2019 -  2 578 694,74грн, заборгованість за відсотковою винагородою за користування предметом лізингу за період з 27.09.2017 по 13.05.2019 - 3063166,15грн, пеня за період з 27.09.2017 по 13.05.2019 - 1507756,42грн, котрий позивачем отримано 20.05.2019 (а.с.38).
29.05.2019 Банк звернувся вдруге з вимогою про усунення порушень за договором фінансового лізингу від 16.09.2016 шляхом виконання ТОВ "Капітон Компані" боргових зобов`язань, що станом на 23.05.2019 становили 22 072     620,79грн.,  яка отримана позивачем 06.06.2019.
Впродовж червня-серпня 2019 року ТОВ "КАПІТОН КОМПАНІ" об`єкт лізингу не повернуло та здійснювало оплату лізингових платежів за договором фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016, що підтверджується копіями платіжних доручень №104 від 04.06.2019 на суму 7750грн,  №105 від 04.06.2019 на суму 30000грн, №109 від 27.06.2019 на суму 8750грн, №111 від 27.06.2019 на суму 51000грн, №115 від 31.07.2019 на суму 20000грн, №117 від 31.07.2019 на суму 82000грн, №122 від 30.08.2019 на суму 13950грн, №124 від 30.08.2019 на суму 50000грн.
У зв`язку з наявністю непогашеної заборгованості за договором фінансового лізингу №4К16086ЛИ , що триває більше 30днів, за ініціативою Банку договір був розірваний. З метою захисту права власності AT КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенка Євгена Михайловича із заявою про вчинення виконавчого напису на договорі фінансового лізингу від 16.09.2016 про повернення та вилучення об`єкту лізингу.
16.08.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, яким запропоновано вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітон Компані" та повернути АТ КБ "ПРИВАТБАНК" нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, загальною площею 12,8кв.м., що знаходиться за адресою: вул.Підволочинське шосе, буд.3А, с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області, вартістю 19819614,00грн, яке є об`єктом лізингу   за договором фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016 та стягнути  витрати за вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 40000грн. Виконавчий напис зареєстровано у реєстрі за №3391 (а.с.19, том-1).
Даний виконавчий напис було виконано приватним виконавцем Снігуром О.Ю., про що 01.10.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №60066652.
Згідно довідки Банку №20.1.0.0.0/7-210588 від 18.10.2019 автозаправочна станція за інвентарним №DN1910090000776519, що розташована по вул.Підволочинське шосе, 3А, с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області, з 08.10.2019 обліковується на балансі Банку.
Вважаючи, що виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням положень ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивач звернувся до суду з позовом про визнання  виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення вилученого за виконавчим написом нотаріуса об`єкт лізингу.
При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.
Відповідно до   ст. 806 Цивільного кодексу України   за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Згідно з   ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг"   за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Так, 16.09.2016 між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк", як Лізингодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітон Компані", як Лізингоодержувачем, було укладено договір фінансового лізингу №4К16086ЛИ.
Відповідно до ч. 2   ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг"   лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.
Відповідно до  п.2.1 договору розмір, структура, строки сплати лізингових платежів визначені сторонами у додатку №2 , що є Графіком лізингових платежів. Відповідно до графіку щомісячний лізинговий платіж становить 233171,93грн, який повинен бути сплачений до 25-го числа  кожного місяця.
Судом встановлено, що, позивачем станом на 13.05.2019 вчасно не оплачено лізингові платежі за період з 26.09.2017 по 13.05.2019 -    2 578 694,74грн, заборгованість за відсотковою винагородою за користування предметом лізингу за період з 27.09.2017 по 13.05.2019 - 3063166,15грн, пеня за період з 27.09.2017 по 13.05.2019 - 1507756,42грн, відповідно до наданих рахунків - фактур. При цьому, прострочення оплати становить більше 30 днів.
Впродовж червня-серпня 2019 року ТОВ «КАПІТОН КОМПАНІ» об`єкт лізингу не повернуло та здійснювало оплату лізингових платежів за договором фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016, що підтверджується копіями платіжних доручень №104 від 04.06.2019 на суму 7750грн,    №105 від 04.06.2019 на суму 30000грн, №109 від 27.06.2019 на суму 8750грн, №111 від 27.06.2019 на суму 51000грн, №115 від 31.07.2019 на суму 20000грн, №117 від 31.07.2019 на суму 82000грн, №122 від 30.08.2019 на суму 13950грн, №124 від 30.08.2019 на суму 50000грн.
За приписами ч. 2   ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг"   лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30-ти днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому   Законом України "Про виконавче провадження".
Відповідно до  п.п.8.2, 8.3, 8.4 договору фінансового лізингу у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу Лізингоодержувачем протягом більше ніж тридцять днів, порушення строків сплати винагород за договором, договір підлягає розірванню в односторонньому порядку за ініціативою Банку шляхом письмового повідомлення про це Лізингоодержувача за три дні; у такому    повідомленні зазначається причина дострокового розірвання договору.
Також,  у пунктах 5.1.3, 5.1.5, 5.1.8  договору сторони погодили, що банк має право вимагати повернення майна у випадку дострокового розірвання договору; стягнути  з лізингоодержувача майно в беззаперечному порядку на підставі  виконавчого напису нотаріуса, у випадку невиконання лізингоодержувачем зобов`язань з повернення майна за договором.; банк має право відмовитися від договору і вимагати повернення майна.
Таким чином,  колегія суддів зазначає, що право лізингодавця відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса закріплене у ч. 2   ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" та умовами договору за наявності прострочення лізингоодержувачем здійснення лізингових платежів більш ніж на 30 днів.
З матеріалів справи вбачається, що  відповідач скористався правом передбаченим в п.п.5.1.3, 5.1.8, 8.2.3 договору від 16.09.2016 надіславши 17.04.2019 повідомлення лізингоодержувачу про відмову від договору та припинення його дії внаслідок розірвання з 13.05.2019, а також вимагав, зокрема, повернення предмета лізингу по акту прийому-передачі.
Матеріалами справи підтверджено, що повідомлення Лізингодавця від 17.04.2019 про розірвання договору фінансового лізингу було надіслано на адресу позивача та отримано останнім 23.04.2019.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах доведено факти наявності боргу, прострочення його сплати більше 30 днів, розірвання договору лізингу як необхідні умови вчинення виконавчого напису нотаріуса про повернення об`єкта лізингу.
Відповідно до   статті 18 ЦК України   нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення виконавчих написів регулюється       Законом України "Про нотаріат". Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому   Законом України "Про виконавче провадження".
Згідно зі   ст. 87 Закону України "Про нотаріат"   для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1   ст. 88 Закону України "Про нотаріат"   передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Згідно з пунктами 3.1, 3.5 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого   наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому   постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
При поверненні об`єкта лізингу, згідно з п. 8 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.
Так, 16.08.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, яким запропоновано вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітон Компані" та повернути Акціонерному товариству комерційний банк "ПРИВАТБАНК" нерухоме майно.
Судом встановлено, що  відповідач звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, додав до останньої угоду про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 19.08.2016, укладеною між Банком та позивачем; оригінал договору фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016 з додатковими угодами від 16.09.2016, 03.11.2016; повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу № Э.Upr 1/3-82878 від 17.04.2019 з доказами про направлення позивачу (опис вкладення поштового відправлення від 18.04.2019, рекомендоване повідомлення про вручення від 18.04.2019, поштова накладна №4909400143601 від 18.04.2019); Рахунок заборгованості за договором фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016  №№3.Upr 1/3-100012 від 17.05.2019 з доказами направлення та відміткою про несплату боргу; розрахунок заборгованості за договором фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016, виконаного станом на 18.07.2019; виписки по банківських рахунках до договору фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016; копію витягу зі Статуту AT КБ "ПРИВАТБАНК".
Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що встановивши у справі, яка переглядається, наявність прострочення лізингоодержувачем здійснення лізингових платежів більш ніж на 30 днів, наявність доказів направлення лізингоодержувачу рахунків заборгованості за договором фінансового лізингу, письмової вимоги про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, а також те, що відповідачем нотаріусу надано необхідні документи передбачені пунктом 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, суд першої інстанції  дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Щодо  тверджень апелянта, що заборгованість за договором фінансового лізингу не є безспірною, відтак виконавчий напис №3391 від 16.08.2019 є незаконним, то колегія суддів ззаначає наступне.
   Стаття 88 Закону України «Про нотаріат»  містить певну умову вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо, зокрема, подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду Господарським судом Волинської області у справі №903/919/18 (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/80752939#) було стягнення з ТОВ «КАПІТОН КОМПАНІ» 4 710 113,40грн заборгованості за договором фінансового лізингу №К16086ЛИ від 16.09.2016, з яких 1 755 835,09грн простроченої заборгованості по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна, 2 219 043,02грн простроченої заборгованості з винагороди за користування майном, 755 235,29грн пені за порушення грошового зобов`язання.    Згідно рішення від 18.03.2019 у справі №903/919/18 позов задоволено повністю. Постановою Північно- західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 рішення Господарського суду Волинської області від 28 березня 2019 року залишено без змін.
Також матеріали справи свідчать, що ТОВ «КАПІТОН КОМПАНІ» було оскаржено в судовому порядку дійсність пункту 8.2 договору фінансового лізингу №4К16086ЛИ від 16.09.2016; рішенням Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/83619158), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/87712286), у задоволенні даного позову ТОВ «Капітон Компані» відмовлено.
Окрім того, ТОВ «Капітон Компані» оскаржено правомірність винесення приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Снігуром О.Ю. постанов:    від 16.09.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60066652, постанови від 16.09.2019 про стягнення з боржника основної винагороди від 16.09.2019; постанови від 01.10.2019 про закінчення виконавчого провадження виконавчого провадження №60066652.
Волинським окружним адміністративним судом згідно ухвали від 23.10.2019 (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/85115136) зупинено провадження у адміністративній справі №140/3033/19 до набрання законної сили судовими рішеннями Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/2962/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТОН КОМПАНІ» до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2016 та про стягнення з боржника основної винагороди.
Ухвалою    Волинського окружного адміністративного суду    від 30.10.2019 (http://www.reestr.court.gov.ua/Review/85271156) провадження в адміністративній справі №140/2962/19 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у даній господарській справі №921/616/19.
В даному випадку, суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи скаржника, що на момент вчинення виконавчого нотаріуса, між сторонами були не вирішені спори з приводу заборгованості по договору фінансового лізингу та з приводу його розірвання, оскільки за оспорюваним виконавчим написом не стягується сума заборгованості за договором лізингу, а повертається предмет лізингу від лізингоодержувача його власнику.
З урахуванням наведеного, не можуть братися до уваги посилання заявника апеляційної скарги на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус помилково зробив висновок про безспірність вимог та порушив вимоги закону при вчиненні виконавчого напису.
Також, підлягають відхиленню доводи скаржника про те,   що виконавчий напис вчинено з порушенням строку, встановленого ст. 88 ЗУ « Про нотаріат», з огляду на наступне.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого   статтею 88 Закону України «Про нотаріат»   та підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
З матеріалів справи вбачається,  що прострочення лізингових платежів мало місце за період з 26.09.2017 по 13.05.2019, що надало право лізингодавцю вимагати від лізингоодержувача повернення об`єкту лізингу та в односторонньому порядку достроково розірвати договір. У повідомленні від 17.04.2019 Банк повідомив Товариство про відмову від договору фінансового лізингу від 16.09.2016, яке останнім отримано 23.04.2019. 
Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 16.09.2019 є припиненим з 13.05.2019. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено 16.08.2019.
Таким чином, факт розірвання договору фінансового лізингу від 16.09.2016, з урахуванням положень Закону України «Про фінансовий лізинг» надав відповідачу право вимагати повернення предмету лізингу від лізингоодержувача в тому числі, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки такий в добровільному порядку повернуто не було.
З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що відповідач не пропустив  строк для звернення до нотаріуса, встановлений ст. 88 ЗУ « Про нотаріат», оскільки право вимоги повернути нерухоме майно, що є предметом договору фінансового лізингу виникло у АТ КБ «Приватбанк» у зв`язку з одностороннім розірвання договору фінансового лізингу 13.05.2019.
Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Господарського суду Тернопільської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.
Керуючись, ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ :

1. В задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітон Компані" за вих. № 12 від 27.03.2020 відмовити.
2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2020 року у справі №   921/616/19 залишити без змін.
3. Судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу покласти на скаржника.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. 

Строки та порядок оскарження постанови апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України

Повний текст постанови складено 03.07.2020

Головуючий суддя                                                  О.С. Скрипчук

суддя                                                                       Л.С. Данко

суддя                                                                      О.Л. Мирутенко