Справа № 345/3459/18 
Провадження № 22-ц/4808/647/20 
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.
суддів:                        Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.
за участю секретаря        Капущак С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Якимівим Р.В. 29 січня 2020 року в м. Калуші, повний текст якого виготовлено 10 лютого 2020 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Тихан Ольга Михайлівна, про встановлення нікчемності правочинів,
в с т а н о в и в:
У серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Тихан О.М., про встановлення нікчемності правочинів.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.11.2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №LOK-KC-036, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 500000,00 доларів США у вигляді відновлювальної кредитної лінії, а відповідач зобов`язалась повернути їх та сплатити відсотки, комісії та інші передбачені договором платежі.
Того ж дня на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Тихан О.М. та зареєстрований у реєстрі за №4485.
Згідно п. 7 Договору іпотеки предметом іпотеки є готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 2697,2 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 .
Згідно п. 8 Договору іпотеки предмет іпотеки розташований на земельній ділянці загальною площею 1208 кв.м., власником якої є Калуська міська рада Івано-Франківської області, та яка передана в оренду відповідачу згідно Договору оренди земельної ділянки від 15.05.2004 року. Строк договору оренди - 10 років (з 05.07.2004 року по 04.07.2014 року). Цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування викуплених приміщень по АДРЕСА_1 .
На підставі рішення Калуської міської ради від 03.12.2008 року №773 27.03.2009 року Калуська міська рада та ОСОБА_1 уклали Договір купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,3450 га, цільове призначення якої - для іншої комерційної діяльності (обслуговування готелю-ресторану).
Позивач, керуючись положеннями ст.ст. 3, 6 Закону України «Про іпотеку», п. 40 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних відносин», та посилаючись на постанову ВС від 16.05.2018 року по справі №520/258/16-ц, вважає, що земельна ділянка та будівля (споруда), яка на ній розташована, нерозривно пов`язані між собою, а отже іпотека щодо будівлі (споруди) поширюється і на земельну ділянку.
Таким чином після набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,3450 га для обслуговування готелю «Прикарпатський» вона набула статусу предмета іпотеки. При цьому відсутність укладеного договору іпотеки та запису про обтяження нерухомого майна не впливає на дійсність договору, а лише не надає вимозі іпотекодержателя пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.
Також зазначає, що набута ОСОБА_1 земельна ділянка була неодноразово розділена, спочатку на 3 земельні ділянки площею 0,1272 га, 0,0604 га та 0,1574 га, а в подальшому земельна ділянка площею 0,1272 га розділена на дві земельні ділянки площею 0,0952 га та 0,0320 га; земельна ділянка площею 0,1574 га розділена на 4 земельні ділянки площею 0,0566 га, 0562 га, 0,0317 га та 0,0129 га.
06.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1574 га, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. та зареєстрований в реєстрі за №475.
Також 06.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0604 га, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. та зареєстрований в реєстрі за №476.
12.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений Договір дарування земельної ділянки площею 0,0952 га, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. та зареєстрований в реєстрі за №510.
Позивач зазначає, що в порушення вимог ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладення вищевказаних договорів по відчуженню відповідачем ОСОБА_1 земельних ділянок, такі були укладені без згоди іпотекодержателя, а тому просить суд встановити факт їх нікчемності.
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 29 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу. Вважає рішення суду ухваленим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що згідно ч. 4 ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду, після звернення стягнення на будівлі їх новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки.
Вищенаведене підтверджує загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, який закріплений у ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.
Відтак, відповідно до п. 40 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних відносин» та висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі №520/258/16-ц, вказана земельна ділянка набула статусу предмета іпотеки. Відсутність договору іпотеки та запису про обтяження нерухомого майна не впливає на дійсність договору, а лише не надає вимозі іпотекодержателя пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку майно.
Після набуття у власність ОСОБА_1 даної земельної ділянки вона стала предметом іпотеки, а відтак будь-які правочини щодо її відчуження або земельних ділянок, які виділені з цієї земельної ділянки, є недійсними в силу приписів ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку».
Просить скасувати рішення Калуського міськрайонного суду від 29 січня 2020 року та постановити нове, яким задовольнити позов.
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що на день укладення Договору іпотеки між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 земельна ділянка площею 1208 кв.м по АДРЕСА_1 була передана їй для обслуговування усіх (без винятку) викуплених нею приміщень - і ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », і готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а не виключно приміщень готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », як про це стверджує позивач. Ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 » був переданий в іпотеку згідно Договору іпотеки між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» як забезпечення виконання зобов`язань за кредитною угодою №120 від 11.09.2007 року. У жовтні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про внесення змін до п. 8 та п. 12 Договору іпотеки від 15.11.2006 року, однак позовну заяву банку було залишено без розгляду, оскільки він ухилився від виконання вимоги надати витребувані судом документи. В подальшому банк до суду з цього приводу не звертався. Для того, щоб закріпити земельні ділянки під будівлею, в якій розміщені приміщення обох предметів іпотеки, зважаючи на вимоги іпотекодержателя, а також враховуючи положення п. 8 Договору іпотеки від 15.11.2006 року та відсутність у Договорі іпотеки обмежень на використання земельної ділянки або її частини, ОСОБА_1 закріпила під будівлею по АДРЕСА_1 , в якій знаходяться приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », земельну ділянку площею 1271 кв.м., кадастровий номер 2610400000:13:005:0036. З урахуванням того, що ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є окремими інвентарними об`єктами нерухомого майна, кожен з яких є окремим предметом іпотеки, якими забезпечуються виконання зобов`язань за окремими кредитними договорами перед окремими кредиторами, зазначену вище земельну ділянку було поділено на дві, а саме: з кадастровим номером 2610400000:13:005:0043 - під готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з кадастровим номером 2610400000:13:005:0044 - під ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Крім того, 19 червня 2017 року між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Целестія» було укладено Договір купівлі-продажу готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який на даний час є дійсним. Таким чином, після того, як АТ КБ «Приватбанк» продав предмет іпотеки - готель «Прикарпатський», він позбувся статусу іпотекодержателя, яким він себе позиціонує в даному позові, а тому оспорювані договори жодним чином не порушують його прав. Звертаючи стягнення на предмет іпотеки - готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АТ КБ «Приватбанк» не заявляло жодних вимог про звернення стягнення на земельну ділянку під ним, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , внаслідок чого право вимоги щодо цієї земельної ділянки перейшло до особи, за якою зареєстровано право власності на готель «Прикарпатський». ТОВ «Целестія» з цього приводу жодних вимог не висуває. Також зазначає, що апелянт невірно обрав спосіб захисту, оскільки в силу змін до Договору іпотеки, які було внесено Договором від 25.10.2010 року, єдиним вірним способом захисту своїх інтересів, які на думку позивача, порушені, є стягнення штрафу з відповідача у встановленому Договорі іпотеки розмірі, а не встановлення фактів нікчемності правочинів. Більше того, відсутні і будь-які факти порушення ОСОБА_1 . Договору іпотеки. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що з доводами апелянта та його вимогами не згідна, оскільки звернутись з вимогою про встановлення нікчемності правочину позивач вправі, якщо є спір про наявність або відсутність такого факту. Жодних доводів чи фактів такої нікчемності правочинів щодо земельних ділянок позивач не навів, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник апелянта ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримала з мотивів, наведених у ній.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Ватутін І.П. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Тихан О.М. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, 15.11.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та приватним підприємцем - фізичною особою ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №LOK-KC-036, згідно якого банк надав відповідачу кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом 250000,00 доларів США на наступні цілі: поповнення обігових коштів, а відповідач зобов`язалася повернути їх та сплатити відсотки, комісії та інші передбачені Договором платежі. Термін повернення кредиту - 14.11.2011 року (т. 1, а.с. 15-26).
Додатковою угодою №1 від 23.03.2007 року до Кредитного договору №LOK-KC-036 від 15.11.2006 року збільшено ліміт кредитних коштів до 500000 доларів США (т. 1, а.с. 20).
На забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 15.11.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки, згідно п. 7 якого предметом іпотеки є готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 2697,2 кв.м., а саме: підвал пр. І-ХІІІ загальною площею 629,8 кв.м., готельні номери №1-99 загальною площею 1280,4 кв.м., приміщення XIV-LXV загальною площею 725,2 кв.м., приміщення №38-46 загальною площею 61,8 кв.м., загальною площею по готелю 2697,2 кв.м., що складає цілу ідеальну частку та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу готелю, посвідченим 19.09.2006 року приватним нотаріусом Тихан О.М. Калуського нотаріального округу по реєстру №Д-1247, зареєстрованого в Івано-Франківському ОБТІ, номер запису 186 в книзі 10 (т. 1, а.с. 27-31, 202-206).
Згідно п. 8 Договору іпотеки предмет іпотеки розташований на земельній ділянці загальною площею 1208 кв.м., власником якої є Калуська міська рада Івано-Франківської області, та яка передана іпотекодавцю в оренду згідно Договору оренди земельної ділянки від 05.05.2004 року. Строк оренди згідно Договору оренди земельної ділянки становить 10 років (з 05.07.2004 року до 04.07.2014 року). Цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування викуплених приміщень по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На використання іпотекодавцем земельної ділянки або її частини обмежень (обтяжень) не встановлено.
Відповідно до п.п. 18.2, 18.8.3 Договору іпотеки іпотекодержатель має право в будь-який час (починаючи з моменту укладення Кредитного договору і до повного виконання зобов`язань за ним) за умови попереднього письмового повідомлення перевіряти документально і фактично наявність, розмір, стан і умови збереження та цільового використання предмету іпотеки, а також виконання інших зобов`язань іпотекодавця за цим договором, а іпотекодавець зобов`язаний надати іпотекодержателю необмежені можливості для таких перевірок; звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань за Кредитним договором, зокрема, у разі дострокового розірвання договору оренди, на підставі якого орендується земельна ділянка (варіант: у разі дострокового припинення права користування земельною ділянкою).
Відповідно до п. 20.13 Договору іпотеки у випадку початку іпотекодержателем процедури примусового звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець зобов`язаний в тридцятиденний строк з моменту отримання від іпотекодержателя відповідної письмової вимоги направити у відповідний державний орган, який здійснює повноваження по розпорядженню земельною ділянкою, заяву про добровільну відмову від права користування земельною ділянкою (варіант: направити орендодавцю за договором оренди земельної ділянки заяву про зміну сторони по договору оренди у зв`язку із продажем предмета іпотеки).
Згідно п. 26 Договору іпотеки після звернення стягнення на предмет іпотеки його новий власник набуває всі права і обов`язки іпотекодавця за договором оренди, на підставі якого орендується земельна ділянка (варіант: після звернення стягнення на предмет іпотеки його новий власник набуває всі права і обов`язки іпотекодавця по користуванню земельною ділянкою).
Судом встановлено також, що відповідно до рішення Калуської міської ради Івано-Франківської області №773 від 03.12.2008 року «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення» підприємцю ОСОБА_1 продано у власність земельну ділянку площею 0,3450 га по АДРЕСА_1 для іншої комерційної діяльності (обслуговування готелю-ресторану). На підставі даного рішення 27.03.2009 року між Калуською міською радою Івано-Франківської області та підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер 2610400000:13:005:0023) (т. 1, а.с. 32-34).
Договором від 25.10.2010 року про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Тихан О.М. Калуського міського нотаріального округу 15.11.2006 року по реєстру №4485, сторони домовилися внести зміни до Договору іпотеки, в тому числі виклали нову редакцію п. 8, яка передбачає, зокрема, що іпотекодавець зобов`язаний протягом 30 днів з моменту надання довідки Фінансовим управлінням Калуської міської ради Івано-Франківської області про стан повного розрахунку по Договору купівлі-продажу від 27.03.2009 року земельної ділянки площею 0,345 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виготовити та подати іпотекодержателю документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку і передати її в іпотеку шляхом укладення відповідних змін до даного договору. Земельна ділянка буде зареєстрована у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об`єкт права власності. За неналежне або часткове виконання даного пункту договору передбачена відповідальність іпотекодавця перед іпотекодержателем у вигляді штрафу в розмірі 1% від суми залишку кредиту (т. 1, а.с. 68-69).
ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 про внесення змін в п. 8 та п. 12 Договору іпотеки від 15.11.2006 року, однак ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 14.03.2013 року даний позов був залишений без розгляду (т. 1, а.с. 70).
На підставі нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 31.10.2012 року земельна ділянка площею 0,345 га була розділена на три частини: земельну ділянку площею 0,1272 га, земельну ділянку 0,0604 га та земельну ділянку площею 0,1574 га (т. 1, а.с. 215), а на підставі нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 18.10.2013 року земельна ділянка площею 0,1272 га була розділена на земельну ділянку площею 0,0952 га (для обслуговування приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на яку накладено сервітут для обслуговування приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », кадастровий номер 2610400000:13:005:0044) та земельну ділянку площею 0,0320 га (для обслуговування приміщення готелю «Прикарпатський», кадастровий номер 2610400000:13:005:0043) (т. 1, а.с. 72-73, 199-201).
Встановлено також, що в 2016 році ПАТ КБ «Приватбанк» звертався в суд з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа №345/1262/16-ц).
Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 року було змінено рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.08.2016 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №LOK-KC-036 від 15.11.2006 року в розмірі 1202084,52 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - готель «Прикарпатський» шляхом надання права продажу ПАТ КБ «Приватбанк» предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу із застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (т. 1, а.с. 74-75).
Згідно даного судового рішення 19.06.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» продало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Целестія» придбало у власність готель «Прикарпатський», про що свідчить Договір купівлі-продажу, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою В.М., зареєстрований в реєстрі за №531 (т. 1, а.с. 76).
19.06.2017 року у державному реєстрі зареєстровано право власності на готель «Прикарпатський» за ТОВ «Целестія», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №90045550 від 20.06.2017 року (т. 2, а.с. 68).
Також судом встановлено, що 06.07.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1574 га, кадастровий номер 2610400000:13:005:0035, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Тихан О.М. та зареєстрований в реєстрі за №475 (т. 1, а.с. 35).
Також 06.07.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0604 га, кадастровий номер 2610400000:13:005:0037, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області) Тихан О.М. та зареєстрований в реєстрі за №476 (т. 1, а.с. 36).
12.07.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір дарування земельної ділянки площею 0,0952 га, кадастровий номер 2610400000:13:005:0044, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Тихан О.М. та зареєстрований в реєстрі за №510 (т. 1, а.с. 37).
Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №115424554, №115424661 та №115424718 від 27.02.2018 року, земельні ділянки з кадастровими номерами 2610400000:13:005:0035 та 2610400000:13:005:0037 належать на праві приватної власності ОСОБА_3 , земельна ділянка з кадастровим номером 2610400000:13:005:0044 - ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 35-37).
Земельна ділянка площею 0,0320 га (для обслуговування приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », кадастровий номер 2610400000:13:005:0043) ОСОБА_1 не відчужувалася.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані договори були укладені ОСОБА_1 після продажу ПАТ КБ «Приватбанк» предмета іпотеки ТОВ «Целестія», тобто на час укладення договорів позивач не являвся іпотекодержателем за договором іпотеки. Питання звернення стягнення на земельну ділянку, яка на думку позивача також являється предметом іпотеки, банком не порушувалося. Також позивачем не застосовувалися до ОСОБА_1 визначені Договором про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Тихан О.М. Калуського міського нотаріального округу 15 листопада 2006 року по реєстру №4485 від 25.10.2006 штрафні санкції. Таким чином укладення ОСОБА_1 договорів на відчуження земельних ділянок жодним чином не порушує прав ПАТ КБ «Приватбанк».
Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).
Наведене кореспондується з положеннями, викладеними у ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.
Як зазначено в п. 40 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо будівля (споруда), у тому числі й об`єкт незавершеного будівництва, що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, такий об`єкт нерухомості передається в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій він розташований (статті 5-6, 16 Закону України «Про іпотеку»). Те саме стосується й земельної ділянки, яка на час укладення договору іпотеки знаходилась у користуванні іпотекодавця, а на момент вирішення спору - в його власності. У зв`язку із цим при зверненні стягнення на будівлю (споруду) чи об`єкт незавершеного будівництва при наведених вище умовах підлягає звернення стягнення й на земельну ділянку, на якій розташовано об`єкт нерухомості.
Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Зокрема, згідно ч. 10 даної статті договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.
Згідно ст. 50 Закону України «Про іпотеку» після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Це правило не застосовується у разі придбання предмета іпотеки іпотекодавцем.
Частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону.
Таким чином з моменту нотаріального посвідчення продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» права іпотекодержателя та іпотекодавця на це майно припинені.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у справах №656/676/15-ц (провадження №61-16327св18) від 25.09.2019 року, №639/2485/16-ц (провадження №61-27111св18) від 06.11.2019 року, №335/468/16-ц (провадження №61-15548св18) від 03.10.2018 року.
Відповідно до частини третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес, та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Європейський суд з прав людини в своїй практиці, зокрема у рішенні від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішенні від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), зазначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
Як вбачається з матеріалів справи, виконання забезпечувального зобов`язання за договором іпотеки фактично відбулося, предмет іпотеки - готель «Прикарпатський» відповідно до рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 року був реалізований ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі Договору купівлі-продажу від 19.06.2017 року ТОВ «Целестія», за що банк отримав кошти від продажу іпотечного майна у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, а відтак припинилися будь-які його права та вимоги на це нерухоме майно, що було предметом іпотеки.
Позовних вимог про звернення стягнення на земельну ділянку, на якій розташовано об`єкт нерухомості, при зверненні стягнення на будівлю (предмет іпотеки) ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляв.
З огляду на викладене правильними є висновки суду першої інстанції про те, що після продажу ПАТ КБ «Приватбанк» предмета іпотеки - готелю «Прикарпатський» ТОВ «Целестія» позивач не являвся іпотекодержателем за договором іпотеки, а тому оскарження укладених в подальшому ОСОБА_1 договорів на відчуження земельних ділянок не є належним способом захисту його прав.
Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а по суті зводяться лише до незгоди з ухваленим у справі рішенням суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Калуського міськрайонного суду від 29 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
                                                                               О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 26 серпня 2020 року.