31.07.20
33/812/242/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої – судді                  Фаріонової О.М.

за участю секретаря                  Тимошенка О.С.
особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 
захисника Потапова М.А.
                  
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 липня 2020 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мелітополь Запорізької області, військовослужбовець служби за контрактом НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 7 діб з утримуванням на гауптвахті.  

Як встановлено судом,  ОСОБА_1 не з`явився вчасно на службу без поважних причин та був відсутній на службі в умовах особливого періоду 8 діб — з 20.06.2020 р. по 28.06.2020 р., чим порушив вимоги ст. ст. 11, 16, 120, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить постанову скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та у зв`язку з неповним та необ`єктивним з`ясуванням всіх обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Апелянт пояснює, що 19.06.2020 р., повернувшись з госпіталю в/ч НОМЕР_2 , він подав рапорт командиру 2-ї танкової роти - лейтенанту ОСОБА_2 про звільнення від службових обов`язків на 10 діб на підставі постанови ВЛК № 287 від 19.06.2020 р. та повідомив, що вихідні дні буде проводити за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що командир підрозділу, незважаючи на положення Наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402, на його рапорт відповів відмовою, оскільки на території України було продовжено адаптивний карантин до 31.07.2020 р.

Вважає, що не надати звільнення за станом здоров`я, командир не має права, оскільки в п. 22.12. Наказу прямо передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

Зазначає, що докази, які він надав суду, взагалі не враховані судом, не надано їм оцінки та не наведено мотивів неврахування цих доказів. Також додає, що суддя не дотримався вимог закону та не зазначив у постанові дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив до наступне. 

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддя не дотримався дотримався. 

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя зазначив, що вина ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення А1736 №ТР7 від 28.06.2020 р. (а.с. 1-3); копією рапорту солдата ОСОБА_1 від 19.06.2020 р. із відміткою командира роти лейтенанта ОСОБА_2 про те, що по суті рапорту ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з карантином (а.с. 4); копією пояснювальної командира танкового батальйону ОСОБА_2 від 28.06.2020 р., в якій зазначено, що ОСОБА_1 був відсутній на службі з 20.06.2020 р. по 28.06.2020 р. поза межами військової частини НОМЕР_1 (а.с. 5); копією пояснювальної заступника командира 2-ї танкової роти - лейтенанта ОСОБА_3 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 був відсутній на службі з 20.06.2020 р. по 28.06.2020 р. поза межами військової частини НОМЕР_1 (а.с. 6); копією пояснювальної начальника штабу майора ОСОБА_4 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 був відсутній на службі з 20.06.2020 р. по 28.06.2020 р. поза межами військової частини НОМЕР_1 (а.с. 7).

З даними висновками апеляційний суд не погоджується, з огляду на наступне. 

Положеннями ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Тобто, необхідною умовою притягнення особи за вказане адміністративне правопорушення є встановлення факту вчинення нею в умовах особливого періоду наступних порушень: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб та за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Суб`єктами адміністративного правопорушення за вказаною статтею є військовослужбовець строкової служби, військовослужбовець (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаний або резервіст.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення А1736 №ТР7 від 28.06.2020 р., солдат ОСОБА_1  з 23.07.2019 р. проходить військову службу за контрактом на посаді водія 2-ї танкової роти танкового батальйону військової частини  НОМЕР_3  з 05.03.2020 р., що підтверджується витягом з наказу командира військової частини  НОМЕР_3  (по стройовій частині) від 05.03.2020 р. (а.с. 9). Тобто ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення А1736 №ТР7 від 28.06.2020 р., військовослужбовець служби за контрактом солдат  ОСОБА_1 , у період з 20.06.2020 р. по 28.06.2020 р., в умовах особливого періоду, без поважних причин не з`явився вчасно на службу та був відсутній на службі протягом 8 діб (а.с. 1-3). 

В суді першої інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що вважав, що він перебував у звільненні від службових обов`язків у зв`язку з хворобою, про що 19.06.2020 р. надав командиру рапорт.

Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, що затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. №402 (далі Положення), регламентує порядок звільнення військовослужбовців від військових обов`язків за станом здоров`я.

Так, згідно п. 6.11 Положення, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. 

Відповідно до вимог п. 6.16 Положення, постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає. У зв`язку із хворобою ВЛК може приймати постанову про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків від 10 до 15 календарних днів, а щодо військовослужбовців строкової військової служби, у мирний час, - у тому числі з перебуванням у лазареті медичного пункту військової частини. 

Постанова ВЛК про продовження звільнення від виконання службових обов`язків приймається кожний раз не більше як на 10 календарних днів, але в цілому не може перевищувати 30 календарних днів.

Як вбачається з п. 12.22 Положення, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься довідка військово-лікарської комісії солдата ОСОБА_1 №284 від 19.06.2020 р., згідно якої ОСОБА_1 встановлено діагноз: виразкова хвороба дванадцятипалої кишки по передній стінці в стадії первинної епітелізації. На підставі ст. 56 графи ІІ Розкладу хвороб, ОСОБА_1 потребував звільнення від виконання службових обов`язків на 10 календарних днів. 

Як слідує з пояснювальної солдата ОСОБА_1 , 19.06.2020 р. він був виписаний з Миколаївського військового шпиталю за висновком ВЛК з діагнозом: виразкова хвороба дванадцятипалої кишки по передній стінці в стадії первинної епітелізації та ВЛК було призначено продовжити амбулаторне лікування з дотриманням дієти №1 та звільненням від службових обов`язків на 10 календарних днів. Тому він написав рапорт про те, що звільнення він буде проводити за місцем свого проживання, з метою лікування та дотримання дієти. 

Згідно рапорту солдата ОСОБА_1 на ім`я командира 2-ї танкової роти лейтенанта ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 просив надати йому, згідно з постановою ВКЛ, 10 діб звільнення від службових обов`язків та зазначив, що вихідні буде проводити за адресою: АДРЕСА_1 , на що командир підрозділу відповів відмовою, у зв`язку з продовженням адаптивного карантину до 31.07.2020 р., про що на рапорті зроблено відповідний запис. (а.с. 4). 

Зазначене рішення командира 2-ї танкової роти лейтенанта ОСОБА_2 не відповідає вимогам п. 12.22 Положення, який передбачає, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

Отже, солдата ОСОБА_1 необхідно було звільнити від виконання своїх службових обов`язків строком на 10 діб, згідно довідки військово-лікарської комісії №284 від 19.06.2020 р., чого зроблено не було. 

Під час апеляційного розгляду встановлено, що солдат  ОСОБА_1   19.06.2020 р. подав рапорт командиру роти про те, що на підставі довідки ВКЛ №284, буде проходити лікування вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Тому він перебував у звільненні від службових обов`язків у зв`язку із хворобою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновки судді про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду, є неправильними. 

Тому постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294, КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 

Постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.М. Фаріонова