Справа № 303/1232/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

19.06.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

                                            в с т а н о в и в :

постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2020 року
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,
визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.
       Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

       З постанови суду вбачається, що 27 лютого 2020 року о 04 год. 15 хв., по вул. Миру, у с. Бобовище Мукачівського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, тремтіння рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Цим самим ОСОБА_1 порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема у справі відсутні пояснення свідків, немає направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу. Стверджує, що від проходження медичного огляду не відмовлявся, що у час зазначений у протоколі разом із працівниками поліції поїхали до Мукачівської ЦРЛ, де він як водій пройшов тест на алкогольне сп`яніння, і у нього не було виявлено стану сп`яніння, що працівниками поліції йому не оголошувалось, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння. Вказує і на те, що в протоколі зазначено двох свідків, однак до матеріалів справи додано пояснення тільки одного свідка, з яких не вбачається про наявність у водія наркотичного сп`яніння. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутності складу і події адміністративного правопорушення. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові. 
 Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 27.02.2020 о 04 год. 35 хв. по вул. Миру у с. Бобовище Мукачівського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, тремтіння рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу, отримання його копії та надання будь-яких пояснень по суті правопорушення (а. с. 1-2). 
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_4 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога (а. с. 3, 4). 
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор СРПП № 1 Мукачівського РВП Шумейко В.В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні  щодо ОСОБА_1   протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Шумейко В. ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень. 
Крім того, під час апеляційного розгляду справи не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, – такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано. 
Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, а отже, зазначення в протоколі про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є некоректним, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР і не свідчать про невідповідність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам ст. 256 КУпАП. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що матеріалами справи підтверджено факт відмови ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.
Як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР і не ґрунтується на вимогах законодавства, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським не було направлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2018 не передбачено необхідності складення поліцейським відповідного направлення у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                           П О С Т А Н О В И В :
       
апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя І. В. Стан