ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5293/20 Справа № 207/171/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Тюлюнова В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції,
на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року
по справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:
В січні 2020 року до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року позовну заяву Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди — повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції просить скасувати ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року по справі №207/171/20 за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзивів на апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Повертаючи позовну заяву Департаменту патрульної поліції, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачами недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення без руху, усунуто не в повній мірі, а саме: не надано оригіналу квитанції про сплату судового збору, а також немає ніяких доказів, що доля первинного позову з цього самого предмету спору вже вирішена в Дніпровському апеляційному суді. 
Але з такими висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.
Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». 
       Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
       Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до положень ст. 124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
       Як вбачається з матеріалів справи, 23 січня 2020 року до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла позовна заява Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.
       Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року позовну заяву, подану Департаментом патрульної поліції Національної поліції України, залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, а саме: 1) при подачі заяви до суду долучена ксерокопія квитанції про сплату судового збору, а не оригінал квитанції про сплату судового збору; 2) відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; 3) не надано результати розгляду апеляційної скарги. 
03 лютого 2020 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України отримано поштою копію ухвали Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.01.2020 року (а.с. 12) в якій зазначено, що позивачеві надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ним ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
       13 лютого 2020 року від Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на виконання ухвали судді надійшло клопотання в якому представник позивача надає копію заяви за вих. №450-юр від 06.02.2020 року та просить перевірити зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету України згідно платіжного доручення №14152 від 26.12.2019 року й відкрити провадження по справі.
       Проте, як вбачається з матеріалів справи, надані представником позивача додатки до заяви про усунення недоліків в матеріалах справи відсутні, як і відсутній складений акт працівником суду про їх відсутність.
       Отже, висновок суду першої інстанції, що позивачем недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення без руху усунуто не в повній мірі є необґрунтованим та передчасним.
       Окрім того, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд: 1) оголошує склад суду, а також прізвища, імена та по батькові секретаря судового засідання, перекладача, спеціаліста, з`ясовує наявність підстав для відводів; 2) з`ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді; 3) у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; 4) вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; 5) може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; 6) з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; 7) з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; 8) вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; 9) за клопотанням учасників справи вирішує питання про забезпечення позову, про зустрічне забезпечення; 10) вирішує заяви та клопотання учасників справи; 11) направляє судові доручення; 12) встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення; 13) встановлює строк для подання пояснень третіми особами та відповіді учасників справи на такі пояснення; 14) встановлює строки та порядок врегулювання спору за участю судді за наявності згоди сторін на його проведення; 15) призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті; 16) встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; 17) з`ясовує розмір заявлених сторонами судових витрат; 18) вирішує питання про колегіальний розгляд справи; 19) здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.
       А тому, постановляючи ухвалу від 02.03.2020 року про повернення позовної заяви департаменту патрульної поліції України, суд першої інстанції не взяв до уваги, що судові процедури повинні бути справедливими та особа не може бути позбавлена права на судовий захист, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд. 
       У відповідності до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.
       У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.
Оскільки згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, тому висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви також є передчасним та виявом надмірного формалізму, що розцінюється як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – задовольнити.
Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року – скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

                                               В.С.Городнича