ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/1899/19	Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л.М. 	
Провадження № 22-ц/817/601/20 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 310020000   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Ходоровський М. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
та представників сторін  

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2020 року (ухвалене суддею Запорожець Л.М., повний текст якого складено 25 березня 2020 року) у цивільній справі № 608/1899/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:
       В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом. 
       Вимоги обґрунтовував тим, що 28 липня 2014 року рішенням Чортківського районного суду з ОСОБА_2 на його користь стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 03 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 
       Оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини минуло 5 років, донька стала дорослішою (16 років), вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є такою що не відповідає вимогам чинного законодавства та є недостатньою для матеріального утримання дочки. 
       Вказав, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, тому його витрати на елементарне утримання дитини, на навчання, відпочинок та оздоровлення постійно збільшуються. 
       Просив збільшити розмір аліментів до 3500 грн.
       Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору. 
       Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог.
       Вказує, що з часу постановлення рішення про стягнення аліментів потреби дочки збільшилися і судом не обґрунтовано підстави для відмови в задоволенні позовних вимог. 
       Зазначає, що судом не досліджено матеріальний стан платника аліментів.
       Вказує, що судом в порушення вимог ст. 141 ЦПК України стягнуто з нього судовий збір, в той час коли він звільнений від сплати судового збору.
       Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
       В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримала і пояснила, що дівчинка проживає у знайомих позивача в м.Тернопіль та навчається у вечірній школі, тому є додаткові витрати пов`язані з навчанням і проживанням ОСОБА_3 в м.Тернополі. Відповідач надає на утримання дочки щомісячно по 2000 грн, однак цих коштів є недостатньо для повноцінного забезпечення дитини.
       Представник відповідача апеляційну скаргу заперечила і вказала, що мати надає кошти на утримання дочки у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем не подано доказів про те, що ним витрачається більше коштів на утримання дочки.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       Судом встановлено, що рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 28 липня 2014 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 3 липня 2014 року до досягнення нею повноліття.
       Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів доказів, які б давали підстави для застосування ст. 192 СК України та збільшення розміру аліментів. 
       Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
       Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
       Згідно положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
       Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
       Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.        
       Звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що з моменту присудження аліментів пройшов значний період часу і на даний час розмір присуджених судом аліментів не відповідає потребам дитини.
       Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
       Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану або стану здоров`я позивача чи відповідача.
       Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
       Матеріали справи не містять доказів, які б давали підстави для застосування ст. 192 СК України та збільшення розміру аліментів.
       Критичній оцінці підлягають доводи апеляційної скарги про те, що судом не досліджено матеріальний стан платника аліментів, оскільки саме позивач на підставі належних і допустимих доказів повинен довести факт того, що матеріальний стан відповідача покращився до такого рівня, який дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі якому просить позивач.
       В той же час зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості, що правильно враховано судом першої інстанції при вирішенні спору. 
       Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України “Про виконавче провадження” доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. 
       Таким чином законодавцем забезпечено право дитини на мінімальний гарантований розмір аліментів, який діє на даний час незалежно від часу ухвалення рішення про їх стягнення та розміру аліментів визначених судовим рішенням.
       Як слідує з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ВП№59879708 від 26.02.2020 року вищенаведений механізм збільшення розміру аліментів до мінімального розміру, встановленого законодавством на момент їх стягнення, застосовано відносно позивача.
       Крім того, вказаний розрахунок свідчить про те, що відповідачем самостійно сплачуються аліменти у більшому розмірі ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлено законодавством на відповідний період (а.с. 29).
       Критичній оцінці підлягають доводи апеляційної скарги про те, що судом не обґрунтовано підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки вони спростовуються змістом рішення суду.
       Водночас колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з проведеним судом першої інстанції розподілом судових витрат.
       Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Відповідно до положень частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       На підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України “Про судовий збір” від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. 
       Враховуючи вказане понесені судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.
       Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       На підставі наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат з постановленням в цій частині нового рішення.
       Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2020 року скасувати в частині розподілу судових витрат і ухвалити в цій частині нове рішення яким понесені судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
       В решті рішення залишити без змін.
       Судові витрати за розгляд апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
       Повний текст постанови складено 31 липня 2020 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Гірський Б.О.

                                                                               Ходоровський М.В.