Кропивницький апеляційний суд 
№ провадження 33/4809/257/20                                 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В.
Категорія - 130                                                 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       22.09.2020 року.        Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2020 року, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ПП - НОМЕР_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнено судовий збір в розмірі 420,40 грн. в дохід держави
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 21.03.2020 о 23-22 год., керуючи з ознаками алкогольного сп`яніння транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 2109», д/н НОМЕР_2 по вул.Комарова, 93 в м. Кропивницький, у порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження в адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у зв`язку з відсутністю транспортного сполучення між с. Захарівка та м. Кропивницький, він фізично не міг прибути на розгляд справи призначений на 27.04.2020, а тому направив до суду заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату, однак суд вирішив, що така заява є неповажною причиною для відкладення розгляду справи і розглянув справу за його відсутності. Також зазначив, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи, не взято до уваги пояснення понятих та свідків, не надано йому можливість взяти участь в доказуванні, наданні доказів, які його виправдовують. Зазначеним суд позбавив його права на захист. 
ОСОБА_1 будучи повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з`явився, поважні причини неявки суду не повідомив, та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що в задоволені апеляційної скарги в частині скасування постанови суду слід відмовити, за таких обставин.
Як вбачається із матеріалів справи постанова судом щодо ОСОБА_1 винесена 27.04.2020, копію якої він отримав 24.05.2020, апеляційна скарга подана 06.07.2020, а тому апелянту підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження. 

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Даний висновок суду об`єктивно підтверджується дослідженими та перевіреними під час судового розгляду справи наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №333857 від 21.03.2020 року; поясненнями свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови гр. ОСОБА_1  від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння; відеозаписом, з якого вбачається, що у встановленому порядку інспекторами поліції пропонувалось в присутності двох свідків проведення ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» та в спеціалізованій медичній установі, від проведення якого останній відмовився (а.с.1- 6).
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно диспозиції статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Встановлений порядок огляду визначається положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735.
Так, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_1 щодо скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими та спростовуються зазначеними вище дослідженими судом доказами. 
Крім того, відповідно матеріалів справи будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів наведені досліджені судом докази, вказували про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання та огляду водія на місці зупинки транспортного засобу у справі відсутні і не встановлені.
Жодні обґрунтовані підстави ставити під сумнів допустимість, достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів відсутні. Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів об`єктивність поліцейських або свідків у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно ОСОБА_1 не встановлена, раніше вони не знайомі.
Обставини, на які посилається особа, яка притягується до відповідальності, є лише способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
ОСОБА_1 не наведено жодних достатніх підстав, які б ставили під сумнів долучені пояснення свідків, які узгоджуються між собою та іншими доказами. Обставини події в поясненнях свідків викладені так, що повністю збігаються із відеозаписами, долученими до матеріалів справи, які є об`єктивними доказами і у сукупності з іншими доказами дають можливість суду із достовірністю встановити обставини справи. Наведена сукупність доказів на переконання суду є достатньою для з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення.
Перевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений відповідно до ст.256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст.245 КУпАП,  а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст.280 КУпАП.
Суд, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого проступку, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень. 
Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_1 щодо скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими, а тому в їх задоволення слід відмовити.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:

 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
       апеляційного суду                                                         В.М. Гончар