П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/1373/20	
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді -  Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                     Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А :

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій, з урахуванням заяви від 30.03.2020 про відмову від частини позовних вимог та зменшення їх розміру, просив:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.12.2015 року по 02.08.2018 року;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.08.2018 року в сумі 102  022,53 грн.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що йому в період з грудня 2015 року по серпень 2018 року протиправно не виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивачу є січень 2008 року, оскільки саме тобі відбулося підвищення його посадового окладу. Даний факт підтверджується листом Мінсоцполітики від 29.12.2017 року №122/0/66-17. Виплата військовою частиною частини індексації грошового забезпечення проведена з порушенням вимог постанови Кабміну України від 17.07.2003 року «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення», тому стягнення підлягають кошти в іншій частині вимог.
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що кошторисними призначеннями Державної прикордонної служби України у 2015-2018 роках не передбачено виплату військовослужбовцям індексації грошового забезпечення, а тому її нарахування та виплата не проводилися. Слід критично відноситися до зроблених позивачем розрахунків індексації, оскільки її нарахування є дискреційними повноваженнями військової частини, як платника грошового забезпечення останньому. Здійснений відповідачем розрахунок свідчить, що за оскаржуваний період позивачу слід виплатити 7  005,09 грн (з відрахуванням податків 5467,78 грн.), які були перераховані на рахунок позивача, що підтверджується відповідною платіжною відомістю №3.
Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначав, що відповідач помилково послався на норми Порядку №1078, які діяли до 01.12.2015 року, тобто до оскаржуваного періоду. Відповідач без будь-яких пояснень та обґрунтувань, в порушення п. 5 Порядку №1078, взяв місяць для обчислення індексу споживчих цін квітень 2015 року. Відсутність бюджетного фінансування не є підставою для не проведення індексації грошового забезпечення. Крім того, віднесення питання щодо нарахування належної позивачу індексації грошового забезпечення до дискреційних функцій відповідача створить необхідність подальшого оскарження протиправних дій суб`єкта владних повноважень до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 02.08.2018 у відповідності до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», постанови Кабміну України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.№1078 та постанови Кабміну України №526 від 13.06.2012 року.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою задовольнити наступні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.08.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.08.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців в сумі 102  022,53 грн. з урахуванням відрахувань.
Зокрема, апелянт зазначає про відсутність обґрунтувань суду стосовно невідповідності вимогам чинного законодавства здійсненого ним розрахунку індексації. В свою чергу, відповідачем здійснено нарахування індексації грошового забезпечення  в розмірі, що не відповідає вимогам чинного законодавства. В іншому апелянт посилається на доводи, що містилися у позові та відповіді на відзив.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України в період з 05.03.2001 по 02.08.2018 (а.с. 128-130).
Відповідно до довідки №86 від 02.07.2020 про щомісячний розмір посадового окладу старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 :
-          посадовий оклад позивача у грудні 2007 року становив 130,00 грн.;
-          посадовий оклад позивача з січня 2008 року по червень 2011 року становив 740,00 грн.;
-          посадовий оклад позивача з червня 2011 року по лютий 2018 року становив 760,00 грн.;
-          посадовий оклад позивача з березня 2018 року по серпень 2018 року становив 3170,00  грн. (а.с. 144-147).
Наказом начальника 2 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (по особовому складу) № 178-ос від 02.08.2018 позивача, звільненого в запас ЗСУ, згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за ст. 26 ч.5 п.2 п.п. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту), виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення (а.с. 29).
При звільненні з військової служби позивачу не була  нарахована, в тому числі, індексація грошового забезпечення, в зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою від 29.11.2019 у якій, крім іншого, просив: нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в сумі 85  948,32 грн.; провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 по 01.08.2018 (а.с. 12).
Листом від 27.12.2019 №11/В-47 Подільський прикордонний загін надав відповідь та копії запитуваних позивачем документів в частині вимог заяви від 29.11.2019 року, що не стосувалися індексації грошового забезпечення (а.с. 13-14).
Позивач не погодився з бездіяльністю ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення та звернувся до суду з цим позовом.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), листом від 16.03.2020 №11-В-47 повідомила позивача про розгляд його заяви від 29.11.2019 та здійснене нарахування, зокрема, індексації грошового забезпечення в сумі 5  467,78 грн. з подальшою виплатою даних коштів на банківські реквізити ОСОБА_1 через АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 58).
Розрахунок даної суми здійснено за період з липня 2015 року по серпень 2018 року з визначенням базового місяця квітня 2015 року (а.с. 61).
Не погоджуючись з даними діями ВЧ НОМЕР_1 , оскільки суму індексації грошового забезпечення позивачу нараховано не в повному розмірі, ОСОБА_1 подав заяву про відмову від частини позовних вимог та їх викладення в новій редакції.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Відповідачем не надано доказів сплати індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.12.2015 року по 02.08.2018 року. Нарахування індексації грошового забезпечення, визначення базового місяця та суми такого нарахування належить до повноважень відповідача, які є дискреційними.
Судова колегія частково погоджується з висновками суду з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на зазначене перегляд рішення суду першої інстанції здійснюється в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення позивачу, а також в частині відмови щодо стягнення з відповідача на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 02.08.2018 в сумі 102  022,53 грн.
Наявні в матеріалах справи докази підтверджують здійснення нарахування та виплату відповідачем індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , в тому числі за оскаржуваний період (а.с. 61,148).
Разом з тим, проблемним є питання вірності здійснених ВЧ НОМЕР_1 розрахунків та їх відповідність приписам законодавства України.
Оцінивши доводи сторін, фактичні обставини справи, а також наявні в матеріалах справи докази судова колегії вважає, що для правильного вирішення оскаржуваних правовідносин необхідно встановити вірність визначення відповідачем місяця для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 (фактично базового місяця індексації) – квітня 2015 року при здійсненні розрахунку заборгованості індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених    Конституцією України    гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає    Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-XII “Про індексацію грошових доходів населення”    (далі - Закон № 1282-XII). 
Відповідно до  ст.2 Закону України № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України № 1282-XII Порядок проведення індексації грошових доходів населення    визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабміну України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Вірними є висновки суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог законодавства проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Разом з тим, на стадії апеляційного розгляду вбачається, що відповідач не заперечує право позивача щодо отримання належних йому сум індексації грошового забезпечення за оскаржуваний період, проте вказує, що повноваження щодо розрахунку її суми, а також визначення базового місяця нарахування є дискреційними про що також зазначав суд першої інстанції. Крім того, визнає вірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення розміру індексації в самостійно порахованій ОСОБА_1 твердій грошовій сумі.
В свою чергу, визначаючи оскаржуваний період, а також здійснюючи розрахунок належної йому виплати індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 керувався п. 5 Порядку №1078, до якого внесено зміни постановою Кабміну України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013 (постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 року), відповідно до яких п. 5 Порядку №1078 викладено в новій редакції.
Зокрема, передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. 
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Враховуючи вищенаведене вбачається, що підставою для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 (фактично визначення базового місяця) є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. 
При цьому зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
На момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 07.11.2007 року №1294, якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до п. 13 постанови №1294 вона набрала чинності з 01 січня 2008 року, тобто датою, з якою апелянт пов`язує прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 для обчислення індексації за період з грудня 2015 року.
Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 р. № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01 березня 2018 року.
Таким чином, на думку позивача: для оскаржуваного періоду з грудня 2015 року по лютий 2018 року індекс споживчих цін за 1 або 100 слід прийняти в січні 2008 року; для оскаржуваного періоду з березня 2018 до серпня 2018 року включно індекс споживчих цін за 1 або 100 слід прийняти в березні 2018 року.
Керуючись такою позицією, позивачем самостійно здійснено розрахунок заборгованості щодо виплати ВЧ НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 по серпень 2018 року в сумі 107  490,31 (а.с. 16-19).
Проаналізувавши постанову Кабміну України №1294 в період її дії з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року, тобто періоду який охоплює період оскаржуваних правовідносин, судова колегія вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.
Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази, а саме довідка про посадові оклади ОСОБА_1 за період з грудня 2007 року по серпень 2018 року свідчить, що в червні 2011 року його посадовий оклад було збільшено з 740,00 грн. до 760,00 грн. та в такому розмірі даний оклад  виплачувався включно до лютого 2018 року (а.с. 144-147).
Таким чином, прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 для обчислення індексації за період з грудня 2015 року включно до лютого 2018 року слід зробити в червні 2011 року, що спростовує доводи та здійснені розрахунки як позивача, так і відповідача.
За встановлених обставин справи та наявних доказів судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявності у відповідача дискреційних повноважень щодо визначення базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 .
При цьому, сторонами по справі у своїх розрахунках вірно визначено, що прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 для обчислення індексації за період з березня 2018 року по серпень 2018 року слід зробити в березні 2018 року.
Статтею 4 Закону України № 1282-XII  передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (Частина перша статті 4 із змінами, внесеними згідно із Законом  № 911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності 01.01.2016)
Згідно офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7% (а.с. 149).
Отже, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) перевищено, а враховуючи, що позивача звільнено в запас в серпні 2018 року, то грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з березня по серпень 2018 року індексації не підлягає.
Враховуючи зазначене, вірними є доводи позивача про протиправність дій військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щодо невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.
При цьому позивачем помилково обраховано 21  435,41 грн. індексації грошового забезпечення за період з березня по серпень 2018 року, оскільки законодавчих підстав для здійснення нарахування індексації в цей період немає (а.с. 19).
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розрахунок індексації грошового забезпечення та нарахування конкретної суми індексації є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення. 
Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.
Крім того, за умов помилково здійсненого позивачем розрахунку, відсутні підстави щодо задоволення вимоги ОСОБА_1 про стягнення з військової частини НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення в сумі 102  022,53 грн за оскаржуваний період. 
Колегія суддів зазначає, що для повного захисту порушених прав позивача слід вийти  за межі позовних вимог, відповідно до ч.2  ст.9 КАС України, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, з урахуванням раніше здійсненої виплати,  за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 для обчислення індексації грошового забезпечення в червні 2011 року (базовий місяць).
На думку судової колегії, зобов`язання військової частини вчинити дані дії є найбільш ефективним способом відновлення порушеного права позивача, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин даної справи.
Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також надав невірну правову оцінку встановленим обставинам справи, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 02.08.2018 у відповідності до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», постанови Кабміну України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.№1078 та постанови Кабміну України №526 від 13.06.2012 року.
У такий спосіб, на думку судової колегії, порушене право позивача не може бути відновлене належним чином, оскільки жодним чином не вирішується питання визначення базового місяця для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100, що є ключовим для вирішення оскаржуваних правовідносин.
Відповідно до п.1,3 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
З урахуванням зазначеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 
Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 21 лютого 2020 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.  308,  311,  315,  317,  321, 322, 325,  328, 329 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року – скасувати.
Прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, з урахуванням раніше здійсненої виплати,  за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 для обчислення індексації грошового забезпечення в червні 2011 року (базовий місяць).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька
Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія
          Суддя:                                                                                                     К.В.Кравченко