ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 334/1497/20                          Головуючий в 1 інст. Добрєв М.В.
Провадження №33/807/505/20                                          Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року                          місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Косьяненко Т.О. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього  на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22 червня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює у ФОП « ОСОБА_2 » автослюсарем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 23 березня 2020 року о 14 годині 10 хвилин  ОСОБА_1  в м. Запоріжжі, по вул.Професора Толока, 14/18, керував транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номер  НОМЕР_1  в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі КУ «ЗОКНД» та підтвердився висновком лікаря №1601 від 23 березня 2020 року, з даними огляду ознайомлений.  Від керування транспортним засобом відсторонений, транспортний засіб припаркований без порушення ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР.
В апеляційній скарзі апелянт  ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд неповно з`ясував усі її фактичні обставини та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному, всебічному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Також апелянт зазначає, що жодний доказ, приєднаний до справи співробітниками поліції (протокол, рапорт, відеозапис, пояснення свідків, медичний висновок), досліджений в судовому засіданні, та на який посилається суд в постанові в обґрунтування його вини не відповідає принципам належності та достовірності.
Приєднаний до матеріалів справи відеозапис не може вважатися доказом
порушення особою правил дорожнього руху, так як не містить відеофіксації самого факту правопорушення, а містить лише процесуальну послідовність притягнення особи до відповідальності. Як вбачається з відеозапису, при прибутті поліцейських автомобіль був припаркований на автостоянці, вимкнений, рух не здійснював, апелянт знаходився в салоні автомобіля, жодних спроб керування автомобілем, включення автомобіля не здійснював.
Сам факт перебування апелянта, в салоні т/з, припаркованого на автостоянці, в стані алкогольного сп`яніння, який ним не оспорюється, за умови відсутності керування ним транспортним засобом, не є підставою для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП.
Крім того ОСОБА_1 зазначає, що свідчення та рапорт інспектора поліції не можуть вважатися об`єктивними доказами порушення особою правил дорожнього руху, так як співробітник поліції в даному випадку виступає як службова особа.
Рапорт співробітника поліції, крім іншого, містить лише опис процесуальних дій по притягненню апелянта до відповідальності. Зі змісту рапорту вбачається, що співробітники поліції особисто не спостерігали факт вчинення правопорушення, на автостоянку прибули за повідомленням громадян, про те, що «на автостоянці в припаркованному автомобілі знаходиться особа в стані алкогольного сп`яніння». Повідомлення в поліцію щодо керування т/з не надходило.
Також, письмові пояснення свідків, що містіться в матеріалах справи, не конкретизовані, в них не зазначено, що свідки особисто спостерігали автомобіль в русі, тому їх пояснення не відповідають критеріям належності та достовірності доказів.
Письмові пояснення свідків, які були надані співробітнику поліції та приєднані до матеріалів справи, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами правомірності притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.
Висновок щодо результатів медичного огляду № 1601 від 23 березня 2020 року, в якому встановлено, що він на час огляду знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, є належним доказом лише його стану, але у зв`язку з тим, що він не містить жодної інформації щодо керування ним т/з, він не є належним доказом вчинення інкримінованого правопорушення.
Таким чином, висновок суду щодо наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, було зроблено на підставі неналежних та недостовірних доказів та припущень. Вищезазначені докази, якими суд обґрунтував його винуватість, не можуть вважатися допустимими також і з огляду на порушення співробітниками поліції порядку їх отримання.
У доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1  захисник - адвокат Касьяненко Г.О. зазначає, що ОСОБА_1  не здійснював адміністративне правопорушення, так як він не вчиняв дію - керування транспортним засобом. Транспортний засіб знаходився на стоянці, а ОСОБА_1 лише знаходився у ньому, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення. Також ОСОБА_1 не здійснював ніяких дій, як-то включення двигуна, включення фар тощо, направлених на намір здійснювати рух, і які могли б свідчити про намір керувати транспортним засобом, що свідчить про відсутність умислу та відповідно на відсутність суб`єктивної сторони правопорушення.
Також сторона захисту зазначає, що відео з камер поліцейських не містить відомостей про вчинення правопорушення, а лише фіксує проведення дій по складанню протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, поліцейський ОСОБА_4 у суді першої інстанції підтвердив, що він особисто не бачив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а коли вони прибули на виклик, то ОСОБА_1 знаходився в автомобілі на стоянці та автомобіль не рухався, двигун не працював та був холодним, а протокол було складено зі слів свідків.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Косьяненко Т.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 298257 від 23 березня 2020 року, згідно з яким  ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номер  НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно з яким у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки відмовився в присутності двох свідків; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 березня 2020 року в КУ «ОКНД» ЗОР;  огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі  КУ «ОКНД» ЗОР та        згідно з висновком лікаря №1601 від 23 березня 2020 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;  письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 23 березня 2020 року, згідно з якими, ОСОБА_1 працівниками поліції, у зв`язку із наявністю в останнього ознак алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Alkotest Drager», останній відмовився від проходження такого огляду на місці та виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі; DVD-диском з відеозаписом.
Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції Лебедева Д.О, в якому зафіксовано, що 23 березня 2020 року о 14 - 13 годині останній отримав повідомлення про те, що по вул.Толока,14/18 на автомобільній стоянці знаходиться громадянин в автомобілі у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце було виявлено автомобіль «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1 , поруч із яким знаходилися свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які повідомили, що водій транспортного засобу «Renault Kangoo» з явними ознаками алкогольного сп`яніння здійснював керування транспортним засобом на великій швидкості, чим наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху. В ході спілкування з водієм транспортного засобу «Renault Kangoo» з`ясувалось, що це ОСОБА_1 , та у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку з використанням спеціального технічного приладу «Alkotest Drager», відмовився в присутності двох свідків, проте виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.  Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в         медичному закладі  КУ «ОКНД» ЗОР, стан сп`яніння підтвердився висновком лікаря №1601 від 23 березня 2020 року. Після чого на громадянина  ОСОБА_1 було складено протокол серії ДПР18 № 298257 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Вилучено посвідчення водія, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Від керування транспортного засобу відсторонений, автомобіль припаркований без порушень ПДР України. Заходи фізичного впливу та спеціальні засоби не застосовувались. Гроші, цінні речі не вилучались. Дана подія зафіксована на нагрудний відео-реєстратор поліцейського АР-00024.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах. 
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи апелянта про те, що жодний наявний в справі доказ не підтверджує його вину та про те, що всі докази, додані до протоколу, є недопустимими, є безпідставними та суперечать матеріалам справи.
Так, сам протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений за наявності для цього достатніх підстав та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, передбачені ст.256 КУпАП.
Порушень при оформлені протоколу та інших матеріалів з боку поліцейських не вбачається, в тому числі не вбачається і порушення процесуальних прав ОСОБА_1 .
Зі скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 теж не звертався.
Відомості з рапорту працівника поліції, з якими не погоджується сторона захисту, узгоджуються з іншими доказами. 
Доводи сторони захисту про те, що в справі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є безпідставними, оскільки вказаний факт підтверджується сукупністю доданих до протоколу доказів, зокрема: поясненнями свідків, які узгоджуються з відомостями, вказаними в самому протоколі та у вищевказаному рапорті працівника поліції, та з відеозаписом, який був відтворений при апеляційному розгляді, з якого вбачається, що сам ОСОБА_1 на місці не заперечував, що керував транспортним засобом, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснювали обставини події. 
Те, що безпосередньо поліцейські не бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не свідчить про недостовірність відомостей, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та пояснюється тим, що згідно зі матеріалами справи, поліцейські приїхали на місце події за викликом вже після того, як ОСОБА_1 припаркував транспортний засіб на автостоянці.
Об`єктивних даних, які б підтверджували версію ОСОБА_1 про те, що інша особа керувала його транспортним засобом, немає.
Тому до пояснень свідка ОСОБА_7 , на які посилається сторона захисту, суд першої інстанції поставився критично, оскільки ці показання спростовуються доказами, доданими до протоколу, в т.ч. показаннями незацікавлених свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно з якими автомобілем керував саме ОСОБА_1 , а не інша особа. 
Посилання апелянта на те, що на відеозаписі не зафіксовано сам факт керування ним автомобілем, правильності висновків суду не спростовують, оскільки вказаний факт, як зазначено вище, підтверджується сукупністю досліджених доказів, в т.ч. показаннями свідків.
Наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння ніким не оспорюється та підтверджується матеріалами справи, отже, у поліцейських були всі підстави для його направлення на відповідний огляд. 
Те, що при розгляді справи не заслухані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не завадило суду повно і всебічно дослідити обставини справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення. 
Достовірність письмових пояснень зазначених свідків сумнівів не викликає, оскільки, як зазначено вище, ці пояснення узгоджуються з відеозаписом, долученим до протоколу, а також з іншими доказами. 
Твердження апелянта про те, що висновок щодо результатів медичного огляду №1601 від 23 березня 2020 року, в якому встановлено, що апелянт на час огляду знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, не містить жодної інформації щодо керування останнім транспортним засобом, є надуманими, оскільки вказаний факт, як зазначено вище, підтверджується іншими доказами, а висновок лікаря засвідчує факт перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння. 
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2020 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 334/1497/20