ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 819/1395/17
адміністративне провадження № К/9901/46324/18
Верховний Суд у складі cуддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І.В.,
суддів: Шишова О.О.,  Яковенка М.М.,  

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.10.2017 у складі судді Подлісної І.М. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 у складі колегії суддів: Затолочного В.С. (головуючого), Матковської З.М., Шавеля Р.М. у справі №819/1395/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.           ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (надалі - ГУ НП в Тернопільській області, відповідач), в якому просив:
-  визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Тернопільській області №2060 від 28.07.2017 про грубі порушення законності та службової дисципліни, допущені окремими працівниками поліції області, та покарання винних в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України за пунктом 6 частини першої ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію";
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Тернопільській області № 180 о/с від 28.07.2017 про звільнення позивача зі служби в Національній поліції України за пунктом 6 частини першої ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України "Про Національну поліцію";
- поновити позивача на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 патрульної поліції Борщівського відділення поліції Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з 29.07.2017;
- стягнути з ГУНП в Тернопільській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
2.           Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.10.2017, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018, в позові відмовлено.
3.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено: 
3.1. ОСОБА_1 з 12.08.2007 по 28.07.2017 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України на різних посадах.
3.2. 25.07.2017 до ГУНП в Тернопільській області надійшло подання із Тернопільського управління департаменту внутрішньої безпеки НПУ, яким керівництво поліції області інформовано про те, що прокуратурою Тернопільської області в рамках кримінального провадження від 25.05.2016 № 42016210000000045 повідомлено про підозру інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 патрульної поліції Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 204, частиною другою статті 199 КК України.
3.3. Наказом від 26.07.2017 №2034 "Про призначення службового розслідування" призначено службове розслідування за фактами, викладеними у зазначеному поданні Тернопільського управління департаменту внутрішньої безпеки НПУ.
3.4. За підсумками службового розслідування складено висновок від 28.07.2017, у якому встановлено, що на початку травня 2016 року капітан поліції ОСОБА_2 , старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , разом із іншими невстановленими особами, не маючи ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, всупереч ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995, у травні - на початку червня 2016 незаконно придбали у невстановленої слідством особи 3 скляні пляшки незаконно виготовлених алкогольних напоїв, об`ємом по 0,5 літри кожна, горловини яких обклеєні підробленими марками акцизного податку.
3.5. 29.11.2016 на виконання ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Базан Л.Т. від 28.11.2016, слідчим в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області Балдою А.Є. проведено обшуки у рамках кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 42016210000000045 від 25.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365, частиною першою статті 199, частиною першою статті 204 КК України, в нежилих приміщеннях Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області, що знаходиться за адресою: м. Борщів, вулиця І.Франка, 10, з метою відшукання і вилучення незаконно виготовлених алкогольних напоїв, підроблених марок акцизного податку, сировини тощо.
3.6. У ході проведення розслідування встановлено, що службові особи ГУНП в Тернопільській області інспектор Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в області старший лейтенант поліції ОСОБА_3, інспектор Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 . та дільничний офіцер поліції сектору превенції патрульної поліції Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в області капітана поліції ОСОБА_2 організували збут громадянам незаконно виготовлених алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку на території Борщівського району Тернопільської області по ціні 25 - 35 грн. за одну пляшку об`ємом 0,5 л., про що свідчать зафіксовані в ході досудового розслідування факти збуту зазначеними особами незаконно виготовлених алкогольних напоїв.
3.7. Крім цього встановлено, що в ході документування багаточисельних фактів незаконного збуту працівниками поліції сурогатних алкогольних напоїв було встановлено причетність до протиправної діяльності двох цивільних осіб, з якими поліцейські підтримували позаслужбові та неділові стосунки, а також задокументовано три цехи виготовлення фальсифікованої алкогольної продукції.
3.8. Таким чином, в ході проведення службового розслідування були встановлені факти грубих порушень законності та службової дисципліни з боку зазначених працівників поліції, а також свідоме ігнорування вимог ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" та вимог ГУНП та Національної поліції України щодо необхідності неухильного дотримання законності та службової дисципліни, а також відсутність належного контролю за підлеглими з боку керівництва зазначеного відділення.
3.9. За результатами службового розслідування відповідач видав наказ від 28.07.2017 №2060, яким накладено на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
3.10. Наказом від 28.07.2017 № 180 о/с позивача звільнено зі служби в Національній поліції України за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII.   
3.10. Не погоджуючись із вказаними наказами, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.
4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем вчинено порушення, яке негативно вплинуло на репутацію органів поліції, образ позивача як працівника поліції в громадському суспільстві піддався засудженню та обговоренню в засобах масової інформації, внаслідок чого репутація отримала неприємну характеристику, тому оскаржувані накази про звільнення позивача зі служби в Національній поліції України за пунктом 6 частини першої ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" є правомірними. Судами попередніх інстанцій враховано також, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення накладено на позивача у межах визначених законодавством строків.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5.          Позивач звернувся із касаційною скаргою, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
6.          Касаційна скарга аргументована неправильним застосуванням судами норм процесуального та матеріального права, зокрема, приписів Закону України "Про Національну поліцію". Позивач вважає, що викладені у висновку службового розслідування обставини ґрунтуються на повідомленні позивачу про підозру та домислах виконавця службового розслідування, такі факти є недоведеними та є особистою думкою представників сторони обвинувачення. Також зазначає, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності після закінчення строків, передбачених статтею 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ. 
7. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішеня судів попередніх інстанцій - без змін, як такі, що є законними та обгрунтованими.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
8. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. За змістом частини першої ст. 18 Закону «Про Національну поліцію» №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) поліцейський серед іншого зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків.
10. Згідно зі статтею 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
11. Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
12. Відповідно до пункту 9 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.
13. Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.
14. За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, тощо.
15. Пунктом 2 Розділу ІІ Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 28.04.2016 № 326, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за № 778/28908 визначено, що поліцейський зобов`язаний не допускати, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС.
16. Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
17. Статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
18. Відповідно до положень статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.
19. Колегія суддів враховує, що на час прийняття оспорюваних наказів на поліцейських поширювалась дія Дисциплінарного статуту, а також аналізує положення пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» і статті 12 Дисциплінарного статуту у їх комплексі, враховує перехідний період відповідного законодавства. З огляду на це, відображене у наказі ГУ НП від 28 липня 2017 року № 2060 формулювання про звільнення позивача «зі служби в Національній поліції України», тоді як у статті 12 Дисциплінарного статуту визначено про можливість звільнення «з органів внутрішніх справ», не може вважатися застосуванням стягнення, яке не передбачене чинними нормативно-правовими актами, а також бути підставою для визнання незаконним та скасування вказаного наказу відповідача.
20. Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.
21. Доводи позивача про порушення відповідачем строків накладення на нього дисциплінарного стягнення судом відхиляються, оскільки відповідні накази прийнято в межах строку здійснення кримінального провадження. У свою чергу, стаття 16 Дисциплінарного статуту містить положення щодо обмеження крайнього строку накладення дисциплінарного стягнення після закінчення кримінального провадження, проте жодним чином не перешкоджає накладенню такого стягнення під час здійснення власне кримінального провадження.
22. Як установлено судами попередніх інстанцій, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало вчинення ним дисциплінарного проступку, суть якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни. Таке невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни проявилось у причетності ОСОБА_1 до незаконного виробництва та розповсюдження алкогольних напоїв. Зв`язок позивача з особами, які безпосередньо займалися вказаною діяльністю.
23. Зазначена поведінка ОСОБА_1 безумовно призвела до підриву авторитету органів внутрішніх справ, формування негативної думки у населення про поліцію та дискредитації звання працівника поліції, що, відповідно, свідчить про особисту недисциплінованість позивача та недотримання ним вимог законодавства, присяги працівника поліції та посадових обов`язків.
24. Також, колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій про те, що кваліфікація дій позивача у рамках кримінального провадження та доведення його вини у вчиненні злочинних дій не стосується встановлення вини позивача у порушенні службової дисципліни.
25. Судами встановлено, що з матеріалів службового розслідування від 28.07.2017 вбачається про порушення позивачем приписів Правил № 326 внаслідок встановлення позаслужбових стосунків із громадянами, що в подальшому призвело до виникнення надзвичайної події, яка негативно вплинула на авторитет органів поліції, а відповідно до частини третьої ст. 11 Закону № 580-VIII рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.
26. Таким чином, позивач здійснив порушення, яке негативно вплинуло на репутацію органів поліції, образ працівника поліції в громадському суспільстві піддався засудженню та обговоренню в засобах масової інформації, репутація отримала неприємну характеристику, що підтверджується відповідними документами які знаходяться у матеріалах справи.
27. З огляду на встановлені обставини та зазначене правове регулювання, Верховний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 
28. Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин.
29. Натомість, за змістом частини 2 статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
30. Частиною 1 статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
31. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - залишенню без змін.
32. Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
33. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
34. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.10.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2018 у справі №819/1395/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.
35. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Cуддя-доповідач                                                                             І.В. Дашутін

Судді                                                                                                  О.О. Шишов  

                                                                                                           М.М. Яковенко