Постанова                                           
Іменем України                                  
 
10 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 686/9871/16-ц
провадження № 61-26389св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
особа, що подала скаргу, - Другий міський відділ Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції,
заінтересовані особи: 
стягувач - ОСОБА_1 ,
боржника - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року в складі колегії суддів: Янчук Т. О.,         Спірідонової Т. В., Ярмолюка О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2016 року державний виконавець Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (далі - Другий міський відділ ДВС Хмельницького МУЮ) звернувся до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа. 
 
Посилаючись на те, що у відділі на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа Хмельницького міського суду від 18 грудня 2000 року № 2-5541, яким стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 позику в сумі 76 120,80 грн та державне мито в сумі 760,20 грн, всього 76 881,00 грн, і на користь держави державне мито в сумі 1,00 грн. 
Під час проведення реорганізації міського відділу ДВС Хмельницького МУЮ 
на Перший і Другий міські відділи ДВС Хмельницького МУЮ виконавчий лист було втрачено. 
 
Просив видати дублікат виконавчого листа № 2-5541, виданий Хмельницьким міським судом 18 грудня 2000 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 позики в сумі 76 120,80 грн та державного мита в сумі          760,20 грн, всього 76 881,00 грн, і на користь держави державного мита в розмірі 1,00 грн. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22 січня 2018 року подання державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького МУЮ 
про видачу виконавчого листа задоволено. 
 
Видано дублікат виконавчого листа № 2-5541/2000 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 позики в сумі 76 120,80 грн та державного мита                  в розмірі 760,20 грн, всього 76 881,00 грн, і на користь держави держмита                   в розмірі 1,00 грн.
 
Суд першої інстанції, установивши, що виконавчий лист перебував на виконанні       у ДВС, строк для його пред`явлення було перервано з огляду                                    на те, що виконавчий лист був втрачений при реорганізації міського відділу ДВС, 
а в судовому засіданні не здобуто доказів того, що рішення Хмельницького міського суду від 07 грудня 2000 року, на підставі якого було видано виконавчий лист, виконано в повному обсязі, дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення подання.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2018 року скасовано, подання державного виконавця Другого міського відділу ДВС Хмельницького МУЮ про видачу дубліката виконавчого листа залишено 
без задоволення.
 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в разі знищення виконавчого провадження таке провадження підлягає відновленню відповідно до Інструкції      з організації примусового виконання рішень.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 686/9871/16-ц, витребувано її з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. 
 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13 квітня 2020 року справу передано судді Бурлакову С. Ю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2020 року справу призначено 
до судового розгляду.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У травні 2018 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду,     у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що подання про видачу дубліката виконавчого листа державний виконавець здійснив ще у 2016 році, до того часу проведено комплекс заходів 
з відновлення втраченого виконавчого провадження, всі зібрані відомості були сформовані в окрему справу з відновлення втраченого виконавчого провадження. Крім того, боржник не надав ніяких доказів щодо виконання зазначеного рішення суду. В архівній цивільній справі за спірним виконавчим провадженням доказів щодо виконання рішення суду не міститься,                       що підтверджує те, що державний виконавець постанову про закінчення виконавчого провадження не виносив та виконавчий лист до суду не повертав.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу       до суду не направили.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що рішенням Хмельницького міського суду від 07 грудня 2000 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 позику в сумі 76 120,80 грн та сплаченого державного мита в сумі 760,20 грн, всього 76 881,00 грн, і на користь держави державного мита в розмірі 1,00 грн.
 
Відповідно до подання на виконанні у Другому міському відділі ДВС Хмельницького МУЮ перебував виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області № 2-5541/2000.
 
Згідно з листом Другого відділу ДВС м. Хмельницький від 25 січня 2018 року       № 2901/1420-32 інформація та документи виконавчого провадження,                   що перебувало в Хмельницькому міському відділі ДВС Хмельницького МУЮ,           у 2001 році знищені згідно з розділом ХІ наказу Міністерства юстиції України      від 07 червня 2017 року № 1829/5 за закінченням терміну зберігання.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                   № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких     не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку,        що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року Верховний Суд здійснює за правилами ЦПК України в редакції, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права          чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
 
Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль                      за виконанням судового рішення здійснює суд. Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 
від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
 
Частиною першою статті 14 ЦПК України 2004 року, частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Аналогічне положення міститься у частині першій статті 18 ЦПК України.
 
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права 
на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, 
що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Частиною першою статті 431 ЦПК України, яка набрала чинності з 15 грудня 2015 року, визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
 
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документа до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дубліката виконавчого документа замість втраченого визначений у розділі XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2015 року, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач                     або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про             це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Водночас відповідно до розділу XV Інструкції з примусового виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), в редакції на час звернення до суду, передбачено відновлення втраченого виконавчого провадження або його частини. Цим розділом передбачені також отримання дубліката виконавчого листа та процедура відновлення усього провадження або його частини.
 
Державний виконавець, звертаючись до суду з поданням, підставою для видачі дубліката виконавчого листа зазначав втрату виконавчого листа. Разом з тим       ні в подані, ні в матеріалах справи взагалі не міститься інформації про будь-які дані щодо виконання судового рішення, обставин втрати виконавчого листа, про існування виконавчого провадження за цим виконавчим листом.
 
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, чи не втратили вони законної сили.
 
Згідно з розділом 15 Інструкції (в редакції від 02 квітня 2012 року, чинній             на момент вчинення виконавчих дій) втрачене виконавче провадження або його матеріали за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи державного виконавця підлягають відновленню. У разі відновлення виконавчого провадження за ініціативою державного виконавця він у постанові роз`яснює сторонам право надати документи виконавчого провадження, їх копії, інші документи або відомості, що стосуються втраченого виконавчого провадження. Для відновлення виконавчого провадження чи його матеріалів державний виконавець використовує відомості Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про винесені постанови та інші документи виконавчого провадження, інформацію та документи, одержані ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.
 
Встановивши, що у матеріалах справи немає відомостей про проведення державним виконавцем дій щодо відновлення втраченого виконавчого провадження, а також наявність даних про знищення у 2001 році матеріалів виконавчого провадження відповідно до розділу ХІ наказу Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року № 1829/5 за закінченням терміну зберігання, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа без попереднього відновлення втраченого виконавчого провадження. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною                та оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко  	
 	В. М. Коротун