ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/11409/17
адміністративне провадження №№ К/9901/60383/18, К/9901/60738/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 

головуючого судді - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,

секретар судового засідання: Іванова Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018р. (судді - Бєлова Л.В, Безименна Н.В., Кучма А.Ю.) та Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2018р. (судді - Григорович П.О., судді Каракашьян С.К., Смолій І.В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018р. (судді - Бєлова Л.В, Безименна Н.В., Кучма А.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку України від 22.03.2017р.;
зобов`язати Національний банк України, зокрема але не виключно в особі Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем включити його до Переліку як попередньо кваліфіковану особу і присвоїти цьому запису унікальний номер та розмістити на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України інформацію з Переліку щодо нього наступного характеру: ПІБ - ОСОБА_1 ; громадянство - Україна, країна проживання - Україна; дату включення особи до переліку - 22.03.2017р.; перелік способів виведення неплатоспроможного банку з ринку, на які попередньо кваліфіковано особу - продаж неплатоспроможного банку інвестору.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 08.02.2017р. ним було подано до відповідача пакет документів у відповідності до вимог Положення про порядок попередньої кваліфікації осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку, та погодження ними участі в Банках від 24.12.2015р. №942 з метою проходження попередньої кваліфікації осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку у спосіб, визначений частиною 2 статті 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте відповідачем відмовлено у попередній кваліфікації осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку. Вважає рішення відповідача протиправним, прийнятим з порушенням норм Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.09.2011р. №306, на підставі абстрактних та надуманих ознак, чим штучно обмежено права позивача у доступі до професії, а також порушено його права на повагу до приватного життя.
Крім того, посилається на те, що надумані відповідачем підстави не доводять ані протизаконності операцій клієнтів, по яких інформовано правоохоронні органи, та жодним чином не впливають та не можуть свідчити про відсутність у нього бездоганної ділової репутації.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2018р. позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку України від 22.03.2017р.
Зобов`язано Національний банк України, зокрема але не виключно в особі Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем включити позивача до Переліку як попередньо кваліфіковану особу і присвоїти цьому запису унікальний номер та розмістити на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України інформацію з Переліку щодо позивача наступного характеру: ПІБ - ОСОБА_1 ; громадянство - Україна, країна проживання - Україна; дату включення особи до переліку - 22.03.2017р.; перелік способів виведення неплатоспроможного банку з ринку, на які попередньо кваліфіковано особу - продаж неплатоспроможного банку інвестору.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018р. змінено абзац другий резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2018р., виклавши у такій редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку України, оформлене протоколом засідання від 22.03.2017р. щодо відмови ОСОБА_1 у попередній кваліфікацій з метою участі у виведенні неплатоспроможних банків з ринку».
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2018р. скасовано в частині зобов`язання Національного банку України, зокрема але не виключно в особі Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем, включити ОСОБА_1 до Переліку, як попередньо кваліфіковану особу і присвоїти цьому запису унікальний номер та розмістити на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України інформацію з Переліку щодо ОСОБА_1 .
Ухвалено в цій частині нове рішення, яким зобов`язано Національний банк України, в особі Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем, повторно розглянути питання щодо попередньої кваліфікації ОСОБА_1 з метою участі у виведенні неплатоспроможних банків з ринку, з урахуванням висновків, викладених у цій постанові суду.
В решті рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2018р. залишено без змін.
З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодились позивач та відповідач, звернулись до суду з касаційними скаргами.
Позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині ухвалення нового судового рішення про зобов`язання Національного банку України повторно розглянути питання щодо його попередньої кваліфікації та залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції, а в решті постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. 
В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що Положенням про порядок попередньої кваліфікації осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку, та погодження набуття ними участі в банках, затв. постановою Правління Національного банку України від 24.12.2015р. № 942, яким Національний банк України керується при визначенні попередньої кваліфікації осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку, передбачено виключно два варіанти прийняття відповідачем відповідного рішення - включити заявника до Переліку попередньо кваліфікованих осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку або відмовити у включенні особи до такого Переліку.
При цьому посилається на те, що відповідач не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд, в тому числі, відмовляти особі у попередній кваліфікації осіб, які можуть брати участь у виведені неплатоспроможних банків з ринку та погодження набуття ними участі у банках у разі, якщо особа та пакет документів, що поданий такою особою відповідають вимогам, встановленим Положенням №942, що мало місце в спірних правовідносинах.
Відповідач посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що здійснення функції попередньої кваліфікації осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку, та складання переліку таких осіб є виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями) Національного банку України, а втручання судів першої та апеляційної інстанцій в таку діяльність є формою узурпації влади, оскільки задовольнивши даний позов, суди перебрали на себе виключні функції Національного банку України та дійшли помилкових висновків про бездоганність ділової репутації позивача, а тому в даному випадку має місце втручання судів у дискреційні повноваження Національного банку України, що є порушенням принципу механізму стримувань та противаг, який закріплено у статті 6 Конституції України, у зв`язку з чим прийняті судові рішення підлягають скасуванню.
У відзиві на касаційну скаргу Національного банку України позивач просив залишити її без задоволення.
Відзив на касаційну скаргу позивача до суду не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, суд приходить до  висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, судами встановлено, що маючи намір пройти попередню кваліфікацію осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку, позивач 08.02.2017р. письмово звернувся до відповідача (управління реєстрації та ліцензування), одночасно подавши пакет документів згідно переліку, визначеного пунктом 9 глави 2 розділу ІІ Положення про порядок попередньої кваліфікації осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку, та погодження набуття ними участі в банках, затв. постановою Правління Національного банку України від 24.12.2015р. №942.
Після неодноразових звернень відповідач, листом від 28.03.2017р. №24-0006/22990, повідомив позивача про те, що розглянувши поданий 08.02.2017р. пакет документів для проходження попередньої кваліфікації, 22.03.2017р. Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем прийняв відмову позивачу у попередній кваліфікації з метою участі у виведенні неплатоспроможних банків з ринку.
Зі змісту доданого до листа витягу з протоколу засідання Комітету від 22.03.2017р. вбачається, що присутні члени Комітету вирішили відмовити позивачу у попередній кваліфікації з метою участі у виведенні неплатоспроможних банків з ринку з огляду на невідповідність ділової репутації заявника вимогам щодо її бездоганності (за-8; утримались-3, проти-0).
На вимогу позивача, листом від 03.05.2017р. № 27-0006/32425, відповідач повідомив позивача про те, що протягом часу роботи позивача в ПАТ «Комерційний банк «СОЮЗ» Національного банку України відповідно до статті 18 Закону України «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» неодноразово надсилалась інформація правоохоронним органам (листи від 10.12.2009, 10.02.2011, 19.03.2012, 19.03.2014, 19.11.2015 та 06.12.2016) щодо фінансових операцій клієнтів вказаного банку, в тому числі проведених у період роботи в ньому позивача.
Так, за результатами надсилання вищевказаної інформації, зокрема:
Державна фіскальна служба України листами від 22.01.2016р. №1109/10/26-15-22-0312 та від 18.04.2016р. №9065/10/26-15-23-0327 проінформувала НБУ про те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32015100000000289 від 24.12.2015 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209 Кримінального кодексу України (далі також - КК України);
Служба безпеки України листом від 07.02.2017р. проінформувала НБУ про те, що прокуратурою м. Києва зареєстровано кримінальне провадження від 09.12.2016р. №42016100000001211 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191, ч.2 ст.205, ч.3 ст.209 та ч.2 ст.364-1 КК України.
Відповідно до абзацу четвертого підпункту 16 пункту 15 глави 2 розділу І Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого постановою Правління НБУ від 08.09.2011р. №306, НБУ має право визнати ділову репутацію особи небездоганною за наявності інших, крім визначених пунктами 14, 15 глави 2 розділу І цього Положення ознак, які свідчать про те, що ділова репутація такої особи не є бездоганною з точки зору ділової практики, професійної етики, порядності, професійних та управлінських здібностей.
Відповідно до підпункту 2 пункту 21 розділу І Положення про порядок попередньої кваліфікації осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку, та погодження набуття ними участі у банках, затвердженого постановою Правління НБУ від 24.12.2015р. №942, НБУ приймає рішення про відмову в попередній кваліфікації особи, зокрема, у випадку, якщо ділова репутація особи та всіх осіб, які є власниками істотної участі в ній (для юридичних осіб), не відповідає вимогам щодо її бездоганності, установленим Положенням.
Керуючись вищенаведеними нормами Положень, а також враховуючи вищезазначену інформацію, відповідач більшістю голосів прийняв рішення про відмову позивачу у попередній кваліфікації з метою участі у виведенні неплатоспроможних банків з ринку.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням встановленого пунктом 17 Положення №942 строку та за відсутності підстав для відмови позивачу в попередній кваліфікації на момент прийняття спірного рішення. Обмеження професійного та ділового характеру, встановлені позивачу відповідачем, здійсненні з порушенням вищезазначених статей Конвенції, а тому оскільки спірне рішення відповідача не відповідає критеріям, закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, отже воно є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що виконання зазначених функцій є обов`язком відповідача, покладеним на нього чинним законодавством України, і не є тотожним з наданими йому правами, виключно при застосуванні яких він наділений можливістю користуватись своїми дискреційними повноваженнями, які визначаються нормами Закону «Про Національний банк України» та Закону України «Про банки і банківську діяльність». Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, зокрема, відмовляти особі у попередній кваліфікації осіб, які можуть брати участь у виведені неплатоспроможних банків з ринку та погодження набуття ними участі у Банках у разі, якщо особа та поданий нею пакет документів відповідають вимогам, встановленим Положенням №942, що мало місце в даних спірних правовідносинах.
Змінюючи постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що прийняття рішення шляхом голосування є безумовною ознакою наявності дискреційних повноважень у відповідного органу, повноваження відповідача стосовно ухвалення оскаржуваного рішення є дискреційними та належать до виключної компетенції його як уповноваженого органу. Жоден інший суб`єкт чи орган, у тому числі й суд, не може втручатися у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, і суд не може змінювати результат голосування та суть відповідного рішення. Отже, за висновком суду, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
При цьому апеляційний суд виходив з того, що відповідно до п. 26 Положення №942 перелік формується шляхом внесення до нього даних про попередньо кваліфікованих осіб (об`єднання осіб) і присвоєння таким записам унікальних номерів. Проте відповідачем не приймалось рішення про попередню кваліфікацію позивача, а тому відсутні правові підстави для включення такої особи до переліку.
З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційних скаргах, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до пункту 101 статті 7 Закону України «Про Національний банк України» від 20.05.1999р. №679-XIV (далі Закон №679-XIV) Національний банк України здійснює попередню кваліфікацію осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку, та складає перелік таких осіб.
Відповідно до абзацу 4 пункту 15 Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого постановою Правління НБУ від 08.09.2011р. №306 Національний банк має право визнати ділову репутацію особи небездоганною за наявності інших, крім визначених пунктами 14, 15 глави 2 розділу I цього Положення ознак, які свідчать про те, що ділова репутація такої особи не є бездоганною з точки зору ділової практики, професійної етики, порядності, професійних та управлінських здібностей (рішення приймає Комітет з питань нагляду, а щодо голів правління банків та керівників філій іноземних банків - Правління Національного банку).
Відповідно до пунктів 21, 22 Положення про порядок попередньої кваліфікації осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку, та погодження набуття ними участі в банка, затвердженого постановою Правління НБУ від 24.12.2015р. №942, Національний банк приймає рішення про відмову в попередній кваліфікації особи, зокрема в таких випадках: 1) подано неповний пакет документів, документи містять недостовірну інформацію або не відповідають вимогам законів України чи нормативно-правових актів Національного банку; 2) ділова репутація особи та всіх осіб, які є власниками істотної участі в ній (для юридичних осіб), не відповідає вимогам щодо її бездоганності, установленим нормативно-правовим актом Національного банку з питань реєстрації та ліцензування; 3) фінансовий стан особи та всіх осіб, які є власниками істотної участі в ній (для юридичних осіб), не відповідає вимогам, установленим нормативно-правовим актом Національного банку з питань реєстрації та ліцензування; 4) структура власності юридичної особи не відповідає вимогам щодо її прозорості, установленим нормативно-правовим актом Національного банку з питань подання відомостей про структуру власності; 5) особа не відповідає вимогам цього положення; 6) отримання від Фонду негативної інформації про особу.
Рішення про включення особи до Переліку або відмову у включенні особи до Переліку приймає Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем.
В ході розгляду справи судами встановлено, що підставою для відмови у попередній кваліфікації позивача стала надана Фондом гарантування вкладів під час розгляду заяви позивача інформація про наявність кримінальних проваджень щодо фінансових операцій клієнтів ПАТ «Комерційний банк «СОЮЗ» в період роботи у ньому позивача.
Водночас, така інформація безпосередньо позивача не стосується, така інформація не може характеризувати ділову репутацію позивача, а факти, які містяться у наданій інформації підлягають встановленню та доведенню перед судом у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
За таких обставин, виходячи з чинного на час виникнення спірних правовідносин правового регулювання, суди обгрунтовано дійшли висновку про протиправність оскаржуваного у цій справі рішення відповідача та прийняли рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Крім того, за змістом пунктів 17, 22 Положення №942 рішенню про включення або невключення особи до Переліку передує рішення Національного банку України про попередню кваліфікацію або відмову у попередній кваліфікації особи.
Оскільки відповідачем рішення про попередню кваліфікацію позивача не приймалось, оскаржувана відмова стосувалась лише частини наданої в порядку пункту 19 Положення №942 Фондом гарантування вкладів інформації, тому апеляційний суд обгрунтовано дійшов висновку про передчасність задоволення позовних вимог про включення позивача до Переліку, а доводи касаційної скарги позивача в цій частині висновки апеляційного суду не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційні скарги ОСОБА_1 та Національного банку України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2018р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018р. у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                

О.П. Стародуб                                        

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук