ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003902 пров. № А/857/4222/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МИРІВАН" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -

суддя (судді) в суді першої інстанції – Костецький Н.В.,
час ухвалення рішення: 13:36:02,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення: 24.02.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Миріван” звернулось до суду із позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, у якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 03.07.2019 №0009781414; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 03.07.2018 №0009791414. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 03.07.2019 № 0009781414, № 0009791414. Стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Миріван” судовий збір в розмірі 5863,00 грн.
Рішення мотивоване тим, що всі представлені позивачем документи відповідають вимогам, встановленим Законом №996-XIV до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Миріван» з ТОВ «Укрбізнес партнер» за травень 2016 року, ТОВ «ВБК» за вересень 2016 року, ТОВ «Енергобуд-Лайн» за листопад 2016 року, ПП «Транспортні будівельні системи» за березень 2018 року. Також суд зазначає, що інформаційні бази даних податкового органу та узагальнена податкова інформація не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку, а тому не є належними доказами у справі. Чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що сам факт наявності у позивача податкових чи видаткових накладних, або інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ГУ ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Миріван» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «Укрбізнес партнер» за травень 2016 року, ТОВ «ВБК» за вересень 2016 року, ТОВ «Енергобуд-Лайн» за листопад 2016 року, ПП «Транспортні будівельні системи» за березень 2018 року. За результатами проведеної перевірки ГУ ДФС у Львівській області складено акт від 13.06.2019 № 862/14.13/22337776, відповідно до якого встановлено ТОВ «Миріван» порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198. 3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит на загальну суму 344198,00 грн, в тому числі за травень 2016 року на суму 90718,00 грн, за вересень 2016 року на суму 74668,00 грн, за листопад 2016 року на суму 55558,00 грн, за березень 2018 року на суму 123254,00 грн, що призвело до: заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (2018 рік) на загальну суму 226681,00 грн; завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (2019 рік) на загальну суму 117517,00 грн.
За результатами перевірки та на підставі складеного акта відповідачем 03.07.2019 винесено податкові повідомлення-рішення: № 0009781414, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 283351,00 грн (за основним платежем – 226681,00 грн, за штрафними санкціями – 56670,00 грн); № 0009791414, яким застосовано штрафні санкції на 117517 грн.
Вказані в акті перевірки порушення ґрунтуються на висновках податкового органу про непідтвердження позивачем факту здійснення господарських операцій з ТОВ «Укрбізнес партнер» за травень 2016 року, ТОВ «ВБК» за вересень 2016 року, ТОВ «Енергобуд-Лайн» за листопад 2016 року, ПП «Транспортні будівельні системи» за березень 2018 року. Контролюючим органом вказано, що господарські операції ТОВ «Миріван» з ТОВ «Укрбізнес партнер» за травень 2016 року, ТОВ «ВБК» за вересень 2016 року, ТОВ «Енергобуд-Лайн» за листопад 2016 року, ПП «Транспортні будівельні системи» за березень 2018 року не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного відвантаження товару в зазначеній кількості. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, якщо платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті економічної або іншої діяльності. Наслідком діяльності з ТОВ «Укрбізнес партнер», ТОВ «ВБК», ТОВ «Енергобуд-Лайн», ПП «Транспортні будівельні системи» є виключно чи переважно формування податкових зобов`язань в тому числі з ТОВ «Миріван». Перевіркою також встановлено факт нереальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Укрбізнес партнер», ТОВ «ВБК», ТОВ «Енергобуд-Лайн», ПП «Транспортні будівельні системи», їх спрямованість лише на отримання податкової вигоди. Такий висновок зроблено на підставі даних з інформаційних систем податкового органу та Єдиного реєстру податкових накладних, а також зібраної податкової інформації відносно контрагентів позивача. Інформація полягає у тому, що ТОВ «Укрбізнес партнер», ТОВ «ВБК», ТОВ «Енергобуд-Лайн», ПП «Транспортні будівельні системи» не могли фактично здійснювати господарські операції з ТОВ «Миріван» з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів, недостатньої кількості трудових ресурсів, відсутності будівельних матеріалів. Податковим органом не заперечується факт наявності первинних документів, що підтверджують господарські операції, однак, на думку відповідача, такі сформовано для отримання штучної податкової вигоди.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування – це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу. 
Відповідно до п. п. 200.1 – 200.4 ст. 200 цього Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. 
При цьому, згідно з нормами ст. 200 Податкового кодексу України сума бюджетного відшкодування залежить від показників податкового зобов`язання та податкового кредиту. 
Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит – це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.
В розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність – це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 даного Кодексу об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу. 
Згідно з п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п. п. 198.2, 198.3 ст. 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, в тому числі, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 даного Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
Згідно з п. 201.6 даної статті податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов`язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов`язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу. 
Згідно з п. 201.10 даної статті податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
А відповідно до п. 198.6 ст. 198 цього Кодексу не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) – актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.
На підставі аналізу зазначених норм колегія суддів дійшла висновку, що формування суб`єктом господарювання податкового кредиту та валових витрат не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов`язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).
При цьому, якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Проте зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та валових витрат.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для віднесення сплачених (нарахованих) у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт реальності придбання товарів та послуг, вартість яких відноситься до податкового кредиту з податку на додану вартість. Для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість витрати платника щодо сплати (нарахування) відповідної суми податку у складі ціни товару мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків. 
В цьому контексті колегія суддів зазначає наступне. 
06.05.2016 р. між ТОВ «Миріван» та ТОВ «Укрбізнес партнер» укладено договір підряду № 17, відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати та здати замовнику роботи з ремонту та переобладнання під`їздної залізничної колії, а саме ремонт під`їздної колії довжиною 112м/п з підніманням по вертикалі до 65 см, ремонт існуючої повишеної гірки, демонтаж рельс, демонтаж блоків Б2420, установка блоків ФБС 24-67 шт, монтаж блоків Б 2420 – 13шт, добудова повишеної гірки для сипучих матеріалів – 32м/п. Згідно договору підряду від 16.05.2016 № 18, укладеного між ТОВ «Миріван» та ТОВ «Укрбізнес партнер», підрядник зобов`язується виконати та здати замовнику роботи з ремонту та переобладнання під`їздної залізничної колії, а саме ремонт під`їздної колії в м. Самборі та м. Турка (с. Явора).
На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаними договорами позивачем долучено такі документи: довідки про вартість виконаних робіт за травень 2016 року; акти приймання виконаних будівельних робіт за травень 2016 року; податкову накладну від 11.05.2016 № 6 на 113750,00 грн; податкову накладну від 11.05.2016 № 7 на 162000,00 грн; податкову накладну від 20.05.2016 № 24 на 93600,00 грн; платіжне доручення від 12.05.2016 № 1662 на суму 38000,00 грн; платіжне доручення від 18.05.2016 № 1675 на суму 156400,00 грн; платіжне доручення від 20.05.2016 № 1679 на суму 70000,00 грн; платіжне доручення від 26.05.2016 № 1682 на суму 30000,00 грн; платіжне доручення від 09.06.2016 № 1699 на суму 112320,00 грн; платіжне доручення від 09.06.2016 № 1698 на суму 36500,00 грн.
27.05.2016 між ТОВ «Миріван» та ТОВ «Укрбізнес партнер» укладено договір підряду № 22, відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати та здати замовнику роботи з поточного ремонту під`їздної залізничної колії, а саме ремонт під`їздної колії с.Явора З/Д станція Явора. Позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій за вказаними договорами долучено довідку про вартість виконаних робіт та витрат за червень 2016 року; акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2016 року; податкову накладну від 20.05.2016 № 54 на 84240,00 грн; платіжне доручення від 30.05.2016 № 1690 на суму 101088,00 грн. Згідно з договором від 30.08.2016, укладеним між ТОВ «Миріван» та ТОВ «ВБК», продавець зобов`язується на умовах, визначених договором, передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується на умовах, визначених договором, прийняти і оплатити товар відповідно до специфікацій, що додаються до договору і є його невід`ємною частиною. Відповідно до специфікації № 1 до договору від 30.08.2016 вартість шпали залізобетонної Ш1 Ш2 в зборі становить 448005,12 грн (в тому числі ПДВ 74667,52 грн). 
На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаними договорами ТОВ «Миріван» долучено такі документи: видаткову накладну від 19.09.2016 № РН-0000059 на суму 448005,12 грн (в тому числі ПДВ 74667,52 грн); товарно-транспортну накладну від 12.09.2016; товарно-транспортну накладну від 14.09.2016; товарно-транспортну накладну від 16.09.2016; товарно-транспортну накладну від 19.09.2016; податкову накладну від 19.09.2016 № 10 на 187504,27 грн; податкову накладну від 16.09.2016 № 9 на 110000,00 грн; податкову накладну від 09.09.2016 № 6 на 75833,33 грн; платіжне доручення від 09.09.2016 № 1854 на суму 91000,00 грн; платіжне доручення від 16.09.2016 № 1867 на суму 132000,00 грн; платіжне доручення від 20.09.2016 № 1882 на суму 100000,00 грн; платіжне доручення від 27.09.2016 № 1894 на суму 60000,00 грн; платіжне доручення від 28.09.2016 № 1899 на суму 51000,00 грн; платіжне доручення від 06.10.2016 № 1913 на суму 66505,72 грн; акт звірки за вересень 2016 року.
16.09.2016 між ТОВ «Миріван» та ТОВ «Енергобуд-лайн» укладено договір № 39, згідно з яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, на свій власний ризик підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати роботи, визначені в п. 2.1 цього договору, а замовник прийняти і оплатити ці роботи. Відповідно до п. 2.1. договору від 16.09.2016 № 39 підрядник за цим договором виконує роботи по поставці, виготовленню та встановленню алюмінієвих, броньованих, металевих конструкцій.
На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаним договором подано акт надання послуг від 25.11.2016; акт надання послуг від 18.11.2016; акт надання послуг від 18.11.2016; акт надання послуг від 15.11.2016; акт надання послуг від 10.11.2016; акт надання послуг від 10.11.2016; акт надання послуг від 04.11.2016; податкову накладну від 25.11.2016 № 103 на суму 160000,00 грн; податкову накладну від 18.11.2016 № 82 на суму 2500,00 грн; податкову накладну від 18.11.2016 № 83 на суму 19125,00 грн; податкову накладну від 15.11.2016 № 44 на суму 12500,00 грн; податкову накладну від 10.11.2016 № 14 на суму 5833,33 грн; податкову накладну від 10.11.2016 № 13 на суму 58333,33 грн; податкову накладну від 04.11.2016 № 8 на суму 19500,00 грн; платіжне доручення від 08.12.2016 № 2035 на суму 190950,00 грн; платіжне доручення від 30.11.2016 № 2026 на суму 9000,00 грн; платіжне доручення від 01.12.2016 № 2031 на суму 6000,00 грн; платіжне доручення від 02.12.2016 № 2032 на суму 12000,00 грн; платіжне доручення від 15.11.2016 №2002 на суму 15000,00 грн; платіжне доручення від 09.11.2016 № 1989 на суму 7000,00 грн; платіжне доручення від 09.11.2016 № 1988 на суму 70000,00 грн; платіжне доручення від 04.11.2016 № 1977 на суму 23400,00 грн.
03.02.2018 р. між ТОВ «Миріван» та ПП «Транспортні будівельні системи» укладено договір підряду № 07, відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати та здати замовнику роботи з будівництва під`їздної залізничної колії по ст. Рясне-2 за завданням замовника, в обсягах, порядку, строки, обумовлені договірною документацією, роботи з ремонту під`їздної колії.
01.03.2018 р. між ТОВ «Миріван» та ПП «Транспортні будівельні системи» укладено договір підряду № 08, відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати та здати замовнику роботи з будівництва під`їздної залізничної колії за завданням замовника, в обсягах, порядку та строки, обумовлені договірною документацією, роботи з ремонту під`їздної колії.
На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаними договорами ТОВ «Миріван» долучено такі документи: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2018 року; акти приймання виконаних будівельних робіт за березень 2018 року; податкову накладну від 20.03.2018 № 1 на суму 154737,00 грн; податкову накладну від 16.03.2018 № 7 на суму 461532,40 грн; платіжне доручення від 05.06.2018 № 2370 на суму 354523,28 грн; платіжне доручення від 25.04.2018 № 2350 на суму 45000,00 грн; платіжне доручення від 03.04.2018 № 2342 на суму 340000,00 грн.
Результати вказаних операцій ТОВ «Миріван» відобразило в податкових деклараціях з податку на додану вартість. 
Після витребування судом першої інстанції додаткових доказів позивачем подано до суду договір підряду від 06.05.2016 № 16, який був укладений з ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати та здати замовнику роботи з поточного ремонту під`їздної залізничної колії , а саме ремонт під`їздної колії в м. Самбір та м. Турка. На підтвердження господарських відносин з ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», ТОВ «Миріван» подано довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2016 року; акти приймання виконаних будівельних робіт за травень 2016 року; акт приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року; податкову накладну від 20.05.2016 № 35 на суму 166666,75 грн; податкову накладну від 06.05.2016 № 31 на суму 83333,25 грн.
29.01.2018 р. між ТОВ «Миріван» та ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» укладено договір № 1, згідно з яким замовник доручає, виконавець приймає на себе виконання з ремонтних робіт існуючої під`їздної колії, до якої примикає власна новозбудована колія за адресою: Львівська область, Буський район, смт. Ожидів. Позивачем до договору долучено також податкову накладну від 20.03.2019 № 5 на суму 255037,00 грн. Згідно договору підряду від 29.04.1016 № 15, укладеного між ТОВ «Миріван» та ТОВ «Еффе Бетон», підрядник зобов`язується виконати та здати замовнику роботи з ремонту та переобладнання під`їздної залізничної колії, а саме ремонт під`їздної колії довжиною 112м/п з підніманням по вертикалі до 65 см, ремонт існуючої повишеної гірки, демонтаж рельс, демонтаж блоків Б2420, установка блоків ФБС 24-67 шт, монтаж блоків Б 2420 – 13шт, добудова повишеної гірки для сипучих матеріалів – 32м/п за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, ТОВ «Еффе Бетон». 
На підтвердження господарських операцій з ТОВ «Буське сорто-насінницьке підприємство» позивачем долучено довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2016 року; акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2016 року; податкову накладну від 06.05.2016 № 30 на суму 180000,00 грн.
27.05.2016 р. між ТОВ «Миріван» та представництвом «Онур тааххут ташимаджилик іншаат тіджарет ве санаї аномін ширкеті» укладено договір № 21, відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати та здати замовнику роботи з поточного ремонту під`їздної залізничної колії, а саме ремонт під`їздної колії с. Явора З/Д станція Явора. 
На підтвердження господарських операцій з представництвом «Онур тааххут ташимаджилик іншаат тіджарет ве санаї аномін ширкеті» ТОВ «Миріван» долучено такі документи: довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2016 року; акт приймання виконаних будівельних робіт; платіжні доручення від 07.08.2018 № 592 на суму 306044,00 грн та від 30.05.2016 № 37 на суму 83333,25 грн.
02.02.2018 р. між ТОВ «Миріван» та представництвом «Онур тааххут ташимаджилик іншаат тіджарет ве санаї аномін ширкеті» укладено договір № 02, згідно з яким замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання робіт по будівництву залізничної вітки по підвищеній гірці для сипучих матеріалів відповідно до розробленої проектної документації 0,098 км, та монтаж колії на підвищеній гірці 0,117 км на території замовника, розташованого за адресою: м. Львів, з/д станція Рясне-2. 
На підтвердження господарських операцій з представництвом «Онур тааххут ташимаджилик іншаат тіджарет ве санаї аномін ширкеті» ТОВ «Миріван» долучено платіжне доручення від 18.07.2018 № 58941 на суму 180000,00 грн; податкову накладну від 20.03.2018 № 5 на суму 496668,11 грн; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2018 року; акт приймання виконаних будівельних робіт за березень 2018 року.
Як вбачається з описаних вище документів, всі вони відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та надавались відповідачу при проведенні перевірки, а зазначені вище податкові накладні, виписані контрагентами позивача – постачальниками товарів, не мали недоліків і порядок їх заповнення відповідав чинному на момент виписки законодавству, були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, тому з дня отримання цих податкових накладних у ТОВ «Миріван» виникло право формувати податковий кредит по взаєморозрахунках з цими контрагентами. 
А відсутність певних документів чи неістотні недоліки в їх оформленні, на думку колегії суддів, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. 
Щодо доводів відповідача про те, що за результатами податкового аналізу та податкової інформації ТОВ «Укрбізнес партнер», ТОВ «ВБК», ТОВ «Енергобуд-Лайн», ПП «Транспортні будівельні системи» встановлено відсутність основних засобів, послуг з оренди транспортних засобів, залучення третіх осіб, малий трудовий ресурс тощо, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до п. п. 74.1, 74.3 ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі – Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. 
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики. 
Отже, посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно зазначених вище контрагентів позивача, а також податкову інформацію, надану іншими контролюючими органами, що складена за результатами опрацювання звітності цих контрагентів чи неможливості проведення їх зустрічної звірки (перевірки), є безпідставним, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган. 
Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі № 815/565/15. 
Водночас, як правильно вказав суд першої інстанції, зустрічні звірки або перевірки з питань підтвердження отриманих від ТОВ «Миріван» відомостей щодо відносин з іншими контрагентами, зокрема наведеними вище, контролюючим органом не проводились.
Отже, у спірному випадку відповідач використав інформацію, наявну в автоматизованих інформаційних системах ДПС щодо господарської діяльності контрагентів позивача без аналізу первинних документів таких платників податків. Оскільки зустрічні звірки жодного із контрагентів позивача фактично не проводились, тому аналітична інформація автоматизованих інформаційних систем ДПС про відсутність у контрагентів-постачальників необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, основних фондів не можуть бути підставою для висновку щодо здійснення позивачем правочинів без мети настання реальних наслідків, проведення безтоварних операцій, та, відповідно, однією з підстав для висновку про завищення сум податкового кредиту з ПДВ та в результаті прийняття податкових повідомлень-рішень про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ та зменшення розміру від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту. Такі висновки є лише припущенням контролюючих органів.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача на податкову інформацію, наявну в інформаційно-аналітичних базах відносно зазначених контрагентів-постачальників позивача по ланцюгах постачання, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Також суд правильно зазначив, що такі висновки відповідача є лише припущенням про ймовірні порушення податкового законодавства учасниками господарських операцій. Проте судом не встановлено, що відомості, які містяться в досліджених судом та податковою перевіркою первинних документах, є неповними, недостовірними та (або) суперечливими, чи ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена в судовому порядку, а тому зазначені документи є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. В свою чергу, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність волевиявлення за істотними умовами договору однією із сторін; спори між сторонами щодо недійсності договорів відсутні. Контролюючий орган також не довів, що господарські зобов`язання між позивачем та вказаними контрагентами вчинені з метою, заздалегідь суперечною інтересам держави та суспільства, та не були спрямовані на реальне настання правових наслідків. 
Також колегія суддів зазначає, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на факт реальності господарських операцій, вчинених між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосередніми контрагентами, а тому наведені вище доводи відповідача, на думку колегії суддів, є безпідставними. 
Крім того, колегія суддів враховує той факт, що законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди – покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов`язку здійснення контролю за дотриманням постачальниками вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів. 
В свою чергу, відповідач не довів, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з цими підприємствами було одержання податкової вигоди, як то вказує відповідач. 
Одночасно колегія суддів враховує, що на момент здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ «Укрбізнес партнер», ТОВ «ВБК», ТОВ «Енергобуд-Лайн», ПП «Транспортні будівельні системи» були зареєстровані у встановленому порядку, не були виключені з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебували на обліку в органах державної податкової служби та були зареєстровані платником податку на додану вартість. 
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що на підставі належних, допустимих та достатніх доказів встановлено факти реальності господарських операцій між ТОВ «Миріван» і ТОВ «Укрбізнес партнер», ТОВ «ВБК», ТОВ «Енергобуд-Лайн», ПП «Транспортні будівельні системи» на підставі описаних вище договорів, підтвердження здійснення цих господарських операцій первинними документами, які відповідають вимогам законодавства, тому у податкового органу не було законних підстав для висновків про неправомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з цими контрагентами в періоді, що перевірявся, та, відповідно, про безпідставність і протиправність заявлення вказаних сум податку до бюджетного відшкодування.
Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 03.07.2019 № 0009781414, № 0009791414 є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд –                              

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.003902 залишити без змін.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 07.09.2020 року