Справа № 991/4850/20
Провадження №11-сс/991/542/20
Суддя 1 інст. ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2020 року м. Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
представника заявника адвоката ОСОБА_6 ,
прокурор не з`явився,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу представника ГО «Рада громадського контролю» – адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 червня 2020 року про повернення заяви про вчинення злочинів заявнику,
в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 червня 2020 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність НАБ України щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочинів за заявою ГО «Рада громадського контролю» від 04 червня 2020 року за № 10/2020 повернуто заявнику з підстави її непідсудності даному суду. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник ГО «Рада громадського контролю» - ОСОБА_6 22 червня 2020 року звернувся з апеляційною скаргою до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, яка надійшла на адресу суду 23 червня 2020 року. Апелянт вважає ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Підставами для скасування судового рішення слідчого судді зазначає те, що ГО «Рада громадського контролю» звернулась до НАБ України з заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.2 ст.361, ч.3 ст.362, ст. 363 КК України службовими особами Державного бюро розслідувань. Вказана заява була зареєстрована НАБ України, однак, всупереч ст.214 КПК України через бездіяльність уповноважених службових осіб відомості до ЄРДР за вказаною заявою внесені не були, що є підставою звернення до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб в порядку ст.303 КПК України. Проте, слідчий суддя постановив ухвалу про повернення скарги з підстави її непідсудності даному суду. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовільнити та зобов`язати НАБ України внести до ЄРДР відомості про вчинення керівництвом та іншими службовими особами ДБР злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.2 ст.361, ч.3 ст.362, ст. 363 КК України. 
У судовому засіданні представник ГО «Рада громадського контролю» - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовільнити та уточнив, що вказана скарга підсудна Вищому антикорупційному суду згідно п.2 ч.5 ст.216 КПК України. 
       Прокурор у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду апеляційної скагри повідомлений належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника заявника, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.
Згідно абз.2 ч.1 ст.32 КПК України Вищий антикорупційний суд здійснює кримінальні провадження щодо злочинів, що вчинені на території України і віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду. Відповідно до ст.33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. У примітці статті 45 КК України зазначено, що корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу. З огляду на зазначені норми закону, в даному випадку підлягає застосуванню саме предметна підсудність, відповідно до якої Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно конкретних корупційних злочинів, передбачених законом. Інші суди не можуть розглядати ці провадження. 
У своїй скарзі представник ГО «Рада громадського контролю» -  ОСОБА_6  оскаржує бездіяльність службових осіб НАБ України, що полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення керівництвом та іншими службовими особами ДБР злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.361, ч.3 ст.362, ст.363 КК України.
Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження щодо корупційних злочинів, які вчинено, зокрема службовими особами правоохоронного органу, лише за наявності хоча б однієї з умов, встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. Вказана вимога визначена законодавцем як обов`язкова.
Так, згідно п.2 ч.5 ст.216 КПК України, на яку посилається представник як на підставу підсудності скарги Вищому антикорупційному суду, вони є підсудними, якщо розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків).
Однак, наявність таких умов в даному випадку ні слідчим суддею, ні колегією суддів не встановлена. Заявником не було вказано розмір предмета злочину або завданої ним шкоди.
Отже, скарга, подана представником ГО «Рада громадського контролю» - ОСОБА_6 до Вищого антикорупційного суду не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду в порядку здійснення судового контролю під час досудового розслідування та Вищий антикорупційний суд не є «судом, встановленим законом» для розгляду даної скарги.
       Неспроможними є доводи і щодо того, що слідчий суддя не повинен давати оцінку підсудності скарги під час розгляду скарги на бездіяльність осіб, оскільки провадження не зареєстровано в ЄРДР. Таке твердження суперечить п.2 ч.2 ст.304 КПК України, яка зобов`язує слідчого суддю повернути скаргу в разі, якщо вона не підлягає розгляду в даному суді.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що розгляд даної скарги та прийняття рішення за результатами її розгляду не відноситься до компетенції Вищого антикорупційного суду. 
       Згідно з ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу. 
Колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому воно підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст. ст.  33-1, 216,  220,  303,  304,  307, 309,  376, 392, 395, 404,  405,  407,  418,  419,  422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ГО «Рада громадського контролю» – ОСОБА_6 - залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 червня 2020 року про повернення заяви про вчинення злочинів – залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

       Головуючий суддя                                                                         ОСОБА_2 

       судді:                           ОСОБА_3 

                                 ОСОБА_4