Справа № 462/224/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б. 
Провадження № 33/811/497/20                                Доповідач: Ревер В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        30 липня 2020 року                                                                 м. Львів 
Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_1 та його захисника Чорновус Н.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 20 березня 2020 року, 
встановив: 
цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200.00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 гривень судового збору. 
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , 12 січня 2020 року о 03.23 год. у м.Львові, на вул.Богданівська, 20, керував транспортним засобом марки «PEUGEOT 607» в стані алкогольного сп`яніння (згідно показників приладу Драгер – 2,29 проміле), чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову, якою закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права щодо всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності із законом.
Зазначає, що результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння не визнавав та наполягав на проходженні такого огляду у закладі охорони здоров`я, про що вказав у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №067810 від 12 січня 2020 року.
Процедура огляду ОСОБА_1 із застосуванням приладу Драгеру не відповідала Інструкції з його використання, оскільки температурний режим повітря на результатах Драгеру не відповідав температурним режимам, наданих Львівським регіональним центром з гідрометеорології станом на 12.02.2020, що свідчить про неналежність та недопустимість даного доказу. Крім того, саме освідування ОСОБА_1 із застосуванням приладу Драгер проводилось із порушенням Інструкції, що ставить під сумнів допустимість усіх забраних у справі доказів. 
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , на покази якого посилається суд, вказав, що патрульний поліцейський, зупинивши його транспортний засіб, відразу сказав, що «є п`яний водій, якому потрібно провести огляд на стан сп`яніння». Працівник поліції, таким чином, не проводячи огляду, наголосив на тому, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, чим ввів в оману свідка. 
В своїх поясненнях, які судом не були взяті до уваги, свідок наголосив, що ОСОБА_1 не мав видимих ознак алкогольного сп`яніння, а також вказав, що спішив і підписав пусті (незаповнені) документи в тих місцях, де вказали працівники поліції, що свідчить про порушення вимог законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Звертає увагу апеляційного суду на те, що працівниками патрульної поліції не дотримано і вимог п.5 Р.ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки портативний відеореєстратор № 001285 було увімкнено лише о 04:24 год.
Крім того, всупереч вимогам ст.266 КУпАП, ОСОБА_1 не відстороняли від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій працівників поліції з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ захисника Чорновус Н.Ф., які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, вивчивши матеріали справи №462/224/20, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи із наступного. 
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. 
Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. 
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду, неповноту проведення судового розгляду та порушення норм права, апеляційний суд вважає безпідставними і до уваги не бере. 
Відповідно до п.6 Розділу І, п.3, п.10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №067810 від 12 січня 2020 року (а.с.2) та роздруківки приладу «Драгер» (а.с.1), ОСОБА_1 власноруч розписався у таких, чим погодився із внесеними у нього даними.
Не беруться до уваги доводи апелянта про те, що він не погоджувався з результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такі спростовується відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 безпосередньо після проходження огляду на стан сп`яніння жодним чином такий не заперечив та не спростував, своїми діями навмисно затягував час та вступав в суперечку з працівниками поліції з приводу черговості заповнення протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень, які в кінцевому результаті написані не були, оскільки відсутні в матеріалах справи. Про начебто відмову працівників поліції провести огляд ОСОБА_1 у медичному закладі зазначив пізніше, при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказаний результат огляду ОСОБА_1 також підтвердили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких проводився огляд на стан сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що температура навколишнього середовища з роздруківки приладу «Драгер» не відповідала дійсності на момент проведення огляду є надуманими та не беруться до уваги, оскільки робоча температура приладу може відрізнятись від температури навколишнього середовища на повітрі, оскільки до початку вимірювання прилад може знаходитись у температурних умовах, що відрізняються від поточних погодних умов.
Покликання на те, що працівник поліції, зупиняючи транспортний засіб свідка, зазначив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини у скоєному, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту. 
Апеляційний суд не бере до уваги доводи скарги про те, що ОСОБА_1  не було відсторонено від керування транспортними засобами, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 067810 від 12.01.2020 вбачається, що у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Даних про те, що йому було дозволено продовжувати керувати транспортним засобом, в матеріалах справи немає. 
Покликання апеляційної скарги на те, що працівниками патрульної поліції не дотримано вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки портативний відеореєстратор № 001285 було увімкнено лише о 04:24 год., спростовуються долученими до матеріалів справи відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, відповідно до яких відеозйомка почалась о 03.26 год.
Також не встановлено факту допущення судом першої інстанції і інших істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови. 
Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200.00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним. 
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення, обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУпАП, відсутні. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
постановив:
Постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 20 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Львівського апеляційного суду                                          В.В. Ревер