22-ц/804/2922/20 
                                                                                241/320/20 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року                                                                                                   місто Маріуполь

   справа № 241/320/20
   провадження № 22-ц/804/2922/20   
      
                  Донецький апеляційний суд у складі: 

                           судді-доповідача                                         Пономарьової О.М.,
                           суддів                                                           Биліна Т.І., Попової С.А.

сторони:
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»
відповідач – ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області у складі судді Чудопалової С.В. від 08 липня 2020 року, 

в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
19 лютого 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним длоговором, посилаючись на те, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 30 липня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач ОСОБА_1 підписала заяву про відкриття на її ім`я кредитної картки на зазначених умовах. Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменьшити) кредитний ліміт.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. 
Банк взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконала, у зв`язку із чим утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 30 листопада 2019 року становить 81 853 грн 54 коп. та складається з заборгованості за кредитом – 281 грн 20 коп., 72 023 грн 36 коп. – заборгованості по процентах за користування кредитом, 5 175 грн – пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 500 грн. – штраф (фіксована частина), 3 873 грн 98 коп. – штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути на користь банку та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 08 липня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у повному обсязі.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованість відповідачу нарахована лише з 08 серпня 2014 року. З наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування вбачається, що старт карткового рахунку на ім`я відповідача відбувся 08 серпня 2014 року. Із долученої до матеріалів справи довідки вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписаний кредитний договір №б/н, за яким відповідачці надано кредитну картку № НОМЕР_1 , датою відкриття якої зазначено 08 серпня 2014 року. Суд дійшов висновку, що за кредитним договор №б/н, укладеним між сторонами 30 липня 2010 року, у відповідача відсутня заборгованість.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
07 серпня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подало через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що між банком та відповідачем укладено договір приєднання, про що свідчить надана до матеріалів справи копія анкети-заяви з його особистим підписом. Підписанням угоди позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що разом становить самостійний кредитний договір. 
Відповідач був належним чином проінформований про умови кредитування, отримав кредитний ліміт на кредитку картку та користувався кредитним лімітом банку, що підтверджується випискою про рух коштів, яка є первинним документом, а також рух коштів прослідковується у розрахунку заборгованості.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судом
30 липня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» (який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н про надання кредиту в розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7, 8).
До вказаного договору банк додав Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщеніна сайті: https://privatbank.ua, посилання на які вказані на зворотній сторінці анкети-заяви № НОМЕР_2 (а.с. 7, 8, 9-32).
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7)
У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 30 липня 2010 року базова процентна ставка на місяць за кредитом не зазначена (а.с. 8), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписані.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 30.11.2019 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитом 281,20 грн, за процентами – 72 023,36 грн, по пені – 5 175,00 грн, по судовим штрафам – 4 373,98 грн, а всього – 81 853,54 грн (а.с. 5-6), яка нарахована з 08 серпня 2014 року.
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної кртки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся 08 серпня 2014 року, кредитний ліміт 300 грн, картка № НОМЕР_1 , дата відкриття 08 серпня 2014 року, термін дії - 08/17 (а.с. 68-69).

Рух справи в сді апеляцінох інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 серпня 2020 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (головуючий суддя), Попова С.А., Биліна Т.І.
Ухвалою апеляційного суду від 25 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.
Ухвалою апеляційного суду від 11 вересня 2020 року справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368  ЦПК України, розгляд даної справи в силу частин 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Суд першої інстанції, дослідивши додані до позовної заяви у якості доказу Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину кредитного договору, обгрунтовано не прийняв їх як належний та достовірний доказ, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір про відкриття карткового рахунку і обслуговування платіжної карти.
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З матеріалів справи вбачається і на це посилається позивач в позовній заяві та апеляційній скарзі, що 30 липня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н про надання кредиту в розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7, 8).
Проте у вказаній анкеті-заяві не зазначено, яку саме картку бажає оформити відповідач, яку суму кредитного ліміту бажає отримати, маєтся тільки помітка – «виплата пенсії»
Відомостей про те, що на підставі зазначеного договору відповідач отримала кредитну картку, на яку був встановлений кредитний ліміт, як зазначає позивач, 300 грн, суду не надано.
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної кртки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся лише 08 серпня 2014 року, кредитний ліміт 300 грн, картка № НОМЕР_1 , дата відкриття 08 серпня 2014 року, термін дії - 08/17 (а.с. 68-69).
Ніяких інших доказів на підтвердження, що сума заборгованості, яку просить стягнути позивач з відповідача, утворилась саме за договором від 30 липня 2010 року, яким не обумовлені ні вид платіжної картки, ні сума кредитного ліміту, ні процентна ставка позивачем не надано.
Суд першої інстанції, врахувавши ту обставину, що представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі і не мав наміру подання нових доказів у справі, які б підтвердили факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості саме за кредитним договором, укладеним 30 липня 2010 року, а не 08 серпня 2014 року, як зазначено в розрахунках та довідках, долучених до матеріалів справи, уточнення або зміни позовних вимог, дійшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги є узагальненими та не містять ніяких посилань на конкретні обставини даної справи. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами банку, відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав належну правову оцінку, правильно застосував матеріальний закон та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду позивачем до суду апеляційної інстанції не надано.
Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.
За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги - без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.
Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ста
ттями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 08 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
  Повний текст постанови складено 22 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                                                                 О.М. Пономарьова

Судді                                                                                                                    Т.І. Биліна 

                                                                                                                              С.А. Попова