ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2020 року	Львів	Справа № 161/3422/20 пров. № А/857/9133/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
за участю секретаря судових засідань -                     Михальської М.Р.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2020 року (головуючий суддя: Пушкарчук В.П., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві капрала поліції Зінченка Владислава Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
встановив:
Грушицька В.В., 22.04.2019 звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 2158367 від 25.02.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3   ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення   та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн, справу про адміністративне правопорушення закрити.   
Обґрунтовуючи позов, покликається на те, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП є необгрунтованим та недоведенним, а постанова серії ЕАК № 2158367 від 25 лютого 2020 року є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона не порушувала Правил дорожнього руху, жодних доказів про вчинення правопорушення відповідач не надав та при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушено право позивача на отримання професійної правничої допомоги.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що суперечить нормам матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2158367 від 25.02.2020, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВМW 530D, номерний знак НОМЕР_1 за адресою: вул. Народного Ополчення, 8 у м. Київ, здійснила зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, чим порушила п.п. 17.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 № 1306.     ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки жодних виключень з правил у п. 17.1 Правил дорожнього руху, щодо руху по смузі для маршрутних транспортних засобів позначеній знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», не мсітить, а тому у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122  КУпАП.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пункт 17.1   Правил дорожнього руху, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України   від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України)   встановлює, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.
Підпункт 5.11 п. 5 Інформаційно-вказівні знаки Розділу 33 «ДОРОЖНІ ЗНАКИ» ПДР України, дорожній знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» позначає смугу призначену лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. 
Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78   цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачка не заперечує того факту, що вона рухалася по смузі для маршрутних транспортних засобів. 
Однак, вказує, що виїжджала з вул. Федора Ернста на вул. Народного Ополчення у м. Києві, тобто заїхала на смугу для маршрутних транспортних засобів під час виїзду виконання повороту праворуч, що у свою чергу, у відповідності до п. 17.2 ПДР України, виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги вказані покликання апелянта, оскільки автомобіль позивача здійснював саме рух по смузі для маршрутних транспортних засобів позначеній знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», а тому п. 17.2 ПДР України не може застосовуватися у спірних правовідносинах, отже, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 122 КУпАП. 
Щодо покликання позивачки, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції порушено її право на отримання професійної правничої допомоги, то суд апеляційної інстанції вважає таке безпідставним, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, таке клопотання заявлялося.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволені позову необхідно відмовити, оскільки ОСОБА_1 здійснювала рух по смузі для маршрутних транспортних засобів позначеній знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», а тому в діях позивачки є   склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3   ст. 122 КУпАП. А отже, оскаржувана постанова винесена на підставі та в межах повноважень наданих інспектору Управління патрульної поліції у м. Києві капралу поліції Зінченку Владиславу Анатолійовичу, у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, отже є законною. 
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано рішення суду першої інстанції, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322,  КАС України, суд -
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2020 року у справі № 161/3422/20 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 02.10.2020