Справа № 127/10672/20 
Провадження № 33/801/442/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Марчук В. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді судової палати у цивільних справах Марчук В.С.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - 

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №544965 від 10 травня 2020 року – 10 травня 2020 року о 18.30 в м. Вінниця по вул. Соборна, 43 водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовилась в присутності двох свідків.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за вказане правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2020 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішене питання судових витрат. 
Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, Приходько ОСОБА_3 , оскаржила її в апеляційному порядку як незаконну, необгрунтовану та таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при розгляді даної справи, судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 251 КУпАП, не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в її діях є ознаки інкримінованого їй адміністративного правопорушення; апелянт також зазначає, що судом першої інстанції не були прийняті до уваги її пояснення про те, що вона керувала транспортним засобом твереза, а запах алкоголю в автомобілі - від дезінфікуючого засобу. Крім того, вказує, що обставини її відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відбулись без присутності свідків. 
З урахуванням зазначеного, скаржник просила суд постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2020 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
У судове засідання Вінницького апеляційного суду Вінницької області Приходьки Д.С. не з`явилася, надіславши 08.07.2020 року заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона перебуває на самоізоляції через COVID – 19. Так, як ОСОБА_2 не надала жодного доказу на підтвердження зазначеної причини неявки у судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та вивчивши апеляційну скаргу, Вінницький апеляційний суд вважає, що дана скарга до задоволення не підлягає, з огляду на наступне. 
Відповідно до положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ч.2 та 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
 Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015  року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух і здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
   Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР установлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
 Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Згідно із статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Розглядаючи справу та притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції вважав, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №544965 від 10.05.2020 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмовими поясненнями свідків, рапортом поліцейського, карткою обліку адміністративного правопорушення та іншими матеріалами справи.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №544965 від 10 травня 2020 року – 10 травня 2020 року о 18.30 в м. Вінниця по вул. Соборна, 43 водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовилась в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за вказане правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, у вказаному протоколі зазначені свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 2).
Згідно пояснень ОСОБА_5 , 10.05.2020 року о 18.40 хв. вона була запрошена у якості свідка під час складання працівником поліції адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом марки «Toyota Prius» д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначено, що в її присутності водій відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі в повному обсязі. Саме ці пояснення засвідчені ОСОБА_6 її власним підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №544965 (а.с. 5). 
ОСОБА_4 надала аналогічні пояснення (а.с. 5).
Згідно направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 10.05.2020 року, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови (а.с. 3).
На запит Вінницького апеляційного суду, 25.06.2020 року від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області, на адресу апеляційного суду надійшов диск із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому міститься відеоматеріал події, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №544965 від 10.05.2020 року. Відповідно до даного відеозапису, ОСОБА_1 у присутності двох свідків дійсно відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. (а.с. 33). 
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за N 1413/27858, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Стаття 266 ч.ч.1,2,3 КУпАП вказують на те, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Таким чином, ОСОБА_7 ОСОБА_3 правомірно було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, проте остання відмовилась від такого огляду в присутності двох свідків.
Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (за редакцією, що діяла на момент вчинення правопорушення), складений відповідно до положень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст. 266 КУпАП. 
Виходячи з викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (за редакцією, що діяла на момент вчинення правопорушення), яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують оскаржуваної постанови так, як вони суперечать встановленим обставинам та дослідженим доказам.
Твердження апелянта, що судом не в повній мірі досліджені докази у справі є голослівними та безпідставними, оскільки судом досліджені всі наявні у справі докази, у тому числі і наданий ОСОБА_1 висновок ТОВ «Медаком`від 10.05.2020 року, якому суд дав відповідну оцінку, яка не співпадає з його оцінкою ОСОБА_2 . 
При цьому, досліджені судом першої інстанції докази, повністю узгоджуються між собою, тому висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на належних і допустимих доказах.
Щодо доводів апелянта про те, що її відмова від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відбулось без присутності свідків, це спорстовується, як уже було зазначено, протоколом про про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №544965 від 10.05.2020 року, у якому вказані два свідки та містяться їх підписи ( а/с2); відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 33) та письмовими поясненнями свідків на а/с5. 
Щодо посилання апелянта на Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а , що протокол та рапорт поліцейського не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, то у даному випадку, правильно зазначено – однозначним доказом. Це означає, що ці документи є доказами у сукупності з іншими, визначеними ст. 251 КУпАП доказами, як фактично є у даній справі, тому викладений аргумент апеляційної скарги не спростовує оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Те саме стосується і посилання апелянта на Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 червня 2019 року у справі №560/751\17 щодо свідків.
У вказаній Постанові говориться про пояснення осіб , а не пояснення свідків, у даному ж випадку, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають статус свідків і їхні пояснення не є беззаперечними доказами, а вони повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, отже і цей аргумент апелянта не спростовує постанови суду. 
Щодо наданого  ОСОБА_1 висновку ТОВ «Медаком» від 10.05.2020 року про те, що за результатами лабораторних досліджень, слідів алкоголю та психотропних речовин в організмі не виявлено (а/с 13), то Вінницький апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що тестування проведене з порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують оскаржуваної постанови суду першої інстанції та розцінюються судом, як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, тому, в силу ст. 294 КУпАП, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 294, 130 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Дана постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду: В.С. Марчук