КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
            Справа 753/7492/19
            Апеляційне провадження № 22-ц/824/6930/2020
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем   України
 
02 вересня 2020 року                                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            головуючого судді                Кашперської Т.Ц.,
            суддів                                     Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
            за участю секретаря              Богдан І.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Трусової Т.О. в м. Київ 14 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -
в с т а н о в и в :
 
В квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, просила збільшити розмір аліментів на неповнолітніх дітей, що стягуються відповідно до судового наказу, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 27 серпня 2018 року у справі № 753/11727/18 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 частини від заробітку (доходу) боржника на кожну дитину, на Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 на обох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення з цією заявою та до досягнення молодшою дитиною повноліття; змінити спосіб стягнення аліментів, встановлених судовим наказом від 27 серпня 2018 року, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей аліменти в розмірі Ѕ частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з цією заявою і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Заявлені вимоги мотивувала тим, що 15 березня 2014 року зареєструвала шлюб із відповідачем, сторони мають двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона з дітьми до 03 квітня 2019 року проживала за адресою АДРЕСА_1 , в квартирі, що належить їм з відповідачем на праві спільної сумісної власності, але 03 квітня 2019 року відповідач протиправно позбавив її та малолітніх дітей права проживання в цьому житловому приміщенні. 
Станом на дату подачі позову діти знаходяться на її повному утриманні, оскільки відповідач не утримує дітей, не виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі по 1/6 частини доходу на кожну дитину. Позивач є інвалідом другої групи з дитинства і за допомогою коштів своїх батьків забезпечує потреби дітей самостійно, стан її здоров`я не покращується, а його підтримання на задовільному рівні, що дозволяє працювати, вимагає значних коштів. Стан здоров`я дітей також вимагає постійного моніторингу та нагляду лікарів з метою недопущення загострення наявних у дітей захворювань, що кожного місяця вимагає від позивача витрат на медичну допомогу для дітей у розмірі 16000 грн. У березні 2019 року позивачу було проведено планове оперативне втручання, що також негативно вплинуло на її матеріальний стан. Позивач має сплачувати за комунальні послуги як у квартирі, що є у спільній власності дітей, так і за інші об`єкти, які є особистою приватною власністю самого позивача та спільною сумісною власністю сторін. Крім зазначених витрат, спільні малолітні діти потребують необхідного сезонного одягу та відповідного харчування, що також забезпечується за рахунок коштів позивача. Оскільки позивач працює з 2007 року в АТ «Універсал Банк» на посаді диспетчера Департаменту операційного управління, а заробітна плата становить мінімальний розмір, позивач вимушена звертатися за допомогою до своїх батьків та працювати додатково як практикуючий психолог. 
Зазначала, що стан здоров`я відповідача є відмінним, він не є єдиним сином у своїх батьків, має старшого брата, який має достатній заробіток і надає догляд та матеріальну допомогу батькам, які також отримують пенсію в повному обсязі. 
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що відповідач, попри численні прохання з боку позивача та вимоги державного виконавця надати довідку про свій дохід, умисно не надавав належного підтвердження своєї заробітної плати, таким чином умисно приховував своє фінансове положення з метою обмеження своїй дітей у праві на належний рівень життя. При вирішенні спору суд не взяв до уваги, що ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, навчання в платних школах, де навчаються малолітні доньки, з кожним днем збільшується, й тих коштів, які сплачує відповідач відповідно до судового наказу, не вистачає для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. 
Також суд не взяв до уваги, що розмір заробітної плати відповідача є мінімальним, цих коштів позивачу не вистачає на належне утримання дітей. Відповідач не одноособово утримує своїх батьків, адже у нього є брат, який має досить високий дохід та надає матеріальну допомогу своїм батькам, які також отримують пенсію. 
Вказувала, що окрім аліментів, які відповідач зобов`язаний сплачувати на утримання своїх дітей, він також зобов`язаний брати участь у додаткових витратах, які визначено ст. 185 СК України, але жодного разу не компенсував 50 % понесених позивачем додаткових витрат на розвиток і оздоровлення дітей.
Досліджуючи докази, надані позивачем, суд не врахував та не оцінив те, що відповідач є працездатною особою і працює провідним інженером з технології видобутку газу та нафти в філіалі компанії «Сахалін Енерджі Інвестмент Компанія ЛТД» в м. Південно-Сахалінськ Російської Федерації, у його власності є нерухоме майно, зокрема квартири у м. Києві. Також позивачу стало відомо про збільшення доходів у відповідача, що в рамках слухання справи було підтверджено письмовими поясненнями представника відповідача, і навіть цей факт суд не взяв до уваги.
Суд не врахував, що батько позбавив дітей права користуватись житлом, не дозволив забрати їх речі та одяг.
Суд мав врахувати ту обставину, що подаючи заяву про отримання судового наказу, позивач мала на меті використати спрощений механізм отримати аліментів і передбачала їх отримання за 2-3 місяці після подачі заяви до суду, однак не отримала позитивного та вчасного ефекту, застосовуючи спрощений механізм стягнення аліментів, а застосувавши його, має встановлений максимальний розмір аліментів на рівні десяти неоподатковуваних мінімумів. Саме з метою ефективнішого захисту прав дітей, беручи до уваги, що доходи відповідача збільшились, та враховуючи проведення незаконного виселення позивача з дітьми з помешкання, було подано даний позов.
 
Від відповідача ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначав, що в апеляційній скарзі вказано законодавчо визначені норми, що регулюють спірні правовідносини, але не наведено жодного наявного та вагомого доказу щодо порушень судом норм матеріального та процесуального права по відношенню до сторони позивача при розгляді справи у суді першої інстанції.
Вказував, що у випадку, коли позивач дійсно вважав за необхідне отримати довідку про доходи відповідача, щоб подати її в якості доказу по справі, вона могла зробити це у передбачений законом спосіб, зокрема в порядку витребування доказів.
В апеляційній скарзі вказано, що суд не взяв до уваги зростання цін на продукти харчування, одяг, взуття, ліки та навчання, однак під час розгляду справи по суті позивач не наводила цих аргументів ані усно, ані письмово.
Зважаючи на вимоги ст. 93 ЦПК України, відповідач скористався своїм процесуальним правом та просив позивача надати відповіді на ряд запитань, на які відповіді не отримав.
Вказував, що 07 лютого 2020 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , з якою у них народжено двоє дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також на утриманні відповідача перебуває дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Із даних обставин вбачається зміна сімейного стану відповідача та збільшення фінансових зобов`язань перед членами сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати. Крім того, він має на утриманні непрацездатних батьків, які потребують догляду та витрат на їх утримання та лікування. 
Незважаючи на скрутне матеріальне становище, ним повністю сплачуються аліменти на дітей за судовим наказом, а також здійснюються додаткові витрати на дітей шляхом здійснення грошових переказів на користь позивача.
В свою чергу, позивач використовує та розпоряджається двома спільними квартирами у м. Києві, які здає в оренду, а сама проживає в квартирі батька, який раніше здавала під офіс, займається психологією та надає платні послуги у цій сфері, проводить різні майстер-класи і тримає свій інтернет-магазин. 
Вказував, що позивач звернулась з позовом ще і про стягнення додаткових витрат на дітей, оскільки вважає, що максимальний граничний розмір аліментів є занадто малим і не покриває усі витрати на дітей, аргументація у вказаному позові зводиться до схожих обставин по цій справі.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, суд першої інстанції виходив із того, обставини, на які посилалася позивач на підтвердження своїх вимог (виселення її відповідачем з квартири і невиконання судового наказу про стягнення аліментів) не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. 
 
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.
 
Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 15 березня 2014 року і є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6 - 8 т. 1).
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства (а. с. 46 т. 1).
Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року у справі № 753/11727/18 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22 червня 2018 року і до повноліття ОСОБА_4 , з урахуванням того, що мінімальний розмір коштів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 44 т. 1).
Згідно довідки АТ «Універсал Банк» від 28 лютого 2019 року № 32, ОСОБА_1 дійсно працює в банку з 05 грудня 2007 року та на теперішній час обіймає посаду диспетчера Департаменту операційного управління (а. с. 45 т. 1).
Згідно довідки компанії «Сахалін Енерджі Інвестмент Компані ЛТД» від 09 листопада 2018 року, ОСОБА_11 дійсно працює в філіалі компанії у м. Южно-Сахалінськ з 15 квітня 2014 року по теперішній час на посаді керівного інженера з технології видобутку нафти і газу (а. с. 47 т. 1).
 
На а. с. 83 т. 1 знаходиться копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_12 .
На а. с. 84 т. 1 знаходиться роздрукована інформація з Єдиного реєстру боржників від 19 червня 2019 року за запитом по імені « ОСОБА_13 », за вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 23 серпня 2019 року, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів відсутня (а. с. 186 т. 1).
На а. с. 85 - 91 знаходяться дублікати квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» за 2019 рік по сплаті аліментів ОСОБА_3 в розмірі 500 грн., 299999,99 грн. з липня 2018 року по березень 2019 року, 57220,01 грн. залишок аліментів з липня 2018 року по березень 2019 року, 10000 грн., 40540 грн. за квітень 2019 року, 40540 грн. за травень 2019 року, 40540 грн. за червень 2019 року.
На а. с. 92 - 94 т. 1 знаходиться копія договору оренди квартири у м. Южно-Сахалінськ від 29 березня 2019 року, укладеного ОСОБА_3 , згідно якого розмір орендної плати складає 1500 доларів США, особи, які проживатимуть в квартирі - ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 .
 
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
До відзиву на апеляційну скаргу відповідачем надано копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 246-а т. 1), та копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_12 07 лютого 2020 року (а. с. 247 т. 1).
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Враховуючи, що реєстрація шлюбу і народження дитини відповідача відбулися вже після ухвалення рішення у справі судом першої інстанції, відповідач не міг подати докази про це до суду першої інстанції з об`єктивних причин, відтак апеляційний суд приходить до висновку про можливість прийняття зазначених доказів на стадії апеляційного перегляду.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Отже, наявність підстав для збільшення розміру аліментів має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх збільшення.
Суд першої інстанції, врахувавши наведені вимоги закону, встановивши обставини, на які посилалися сторони на підтвердження своїх вимог та заперечень, всебічно та об`єктивно вивчивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов правильного висновку, із яким також погоджується апеляційний суд, про недоведеність позивачем обставин, визначених ст. 192 СК України як підстави для збільшення розміру аліментів, та обґрунтовано відмовлено в задоволенні позову.
Звертаючись із даним позовом, позивач посилалася на те, що відповідач неправомірно виселив її з дітьми з квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя, та не виконує судовий наказ про стягнення аліментів, внаслідок чого тягар утримання дітей лежить одноособово на ній. 
Судом першої інстанції дані доводи були обґрунтовано відкинуті, оскільки обставини, на які посилається позивач, не є передбаченими ст. 192 СК України підставами для збільшення розміру аліментів (зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів).
Апеляційний суд приймає до уваги, що позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою як спільною сумісною власністю, однак збільшення розміру аліментів в даному випадку не є належним способом захисту майнових прав позивача і неповнолітніх дітей подружжя.
Апеляційний суд також враховує, що відповідач ОСОБА_3 займав посаду керівного інженера з технології видобутку нафти і газу в філіалі компанії у м. Южно-Сахалінськ з 15 квітня 2014 року по теперішній час, тобто вказані обставини існували на дату видачі судового наказу від 27 серпня 2018 року про стягнення аліментів і не змінилися на час звернення із позовом про збільшення розміру аліментів, при цьому розмір доходу відповідача під час видачі судового наказу судом не встановлювався, і  зміни розміру доходів відповідача станом на час розгляду цієї справи позивачем будь-якими належними, допустимими та достовірними доказами не підтверджено.
Доводи апеляційної скарги, що відповідач попри прохання з боку позивача та вимоги державного виконавця надати довідку про свій дохід умисно не надавав належного підтвердження своєї заробітної плати, не підтверджуються будь-якими доказами, не підтверджують змін майнового стану відповідача, який не встановлювався під час призначення аліментів, та відхиляються апеляційним судом.
Не підтверджують і не спростовують обставин, які є підставами для збільшення розміру аліментів, та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо утримання батьків відповідача, обов`язку відповідача брати участь у додаткових витратах на дітей та належності йому на праві власності нерухомого майна, оскільки позивачем не доведено, що таке нерухоме майно відповідачем набуте після прийняття судового наказу про стягнення аліментів.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про збільшення вартості продуктів харчування, одягу, взуття, ліків, оплати за навчання, апеляційний суд враховує, що законами та іншими нормативно-правовими актами встановлений механізм підвищення грошових доходів населення, які не мають разового характеру (індексація), що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, компенсуючи збільшення їх вартості, що відноситься і до заробітної плати відповідача, тому позивачем не доведено, що на даний час майнові інтереси дітей є менш захищеними, ніж на час видання судового наказу про стягнення аліментів, доводи позивача в цій частині є неспроможними та відхиляються судом.
Крім того, як вбачається із наявних в матеріалах справи дублікатів квитанцій, наданих відповідачем на підтвердження сплати аліментів за 2018-2019 роки, ним сплачено загалом 489339,01 грн., що спростовує твердження позивача в апеляційній скарзі про мінімальний розмір заробітної плати відповідача і недостатність цих коштів на утримання дітей.
Доказів витрат, понесених на утримання дітей в будь-якому розмірі позивачем під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанціях надано не було.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що вже після ухвалення рішення судом першої інстанції ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_12 , а 09 квітня 2020 року у подружжя народилася дитина ОСОБА_9 , відтак сімейний стан відповідача після ухвалення судом рішення змінився у бік погіршення його майнового стану, оскільки наслідком таких змін є виникнення додаткових фінансових зобов`язань перед членами сім`ї щодо їх утримання.
Не є підставами для задоволення позову про збільшення розміру аліментів доводи апеляційної скарги, що подаючи заяву про отримання судового наказу, позивач мала на меті використати спрощений механізм отримання аліментів, однак після його застосування має встановлений розмір аліментів на рівні десяти неоподатковуваних мінімумів.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи, що позивачем самостійно обрано спосіб захисту права, зокрема стягнення аліментів шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, сам по собі факт обмеження ст. 183 СК України розміру аліментів, які стягуються на підставі цього судового наказу, десятьма неоподатковуваними мінімумами не може вважатися підставою для збільшення розміру аліментів.
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено 03 вересня 2020 року.
 
Головуючий:                          Кашперська Т.Ц.
Судді:                                                                                      Фінагеєв В.О.  
                        Яворський М.А.