П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
26 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2325/19	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойко А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі ГУНП), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 21 червня 2019 року №712 в частині попередження про неповну службову відповідність підполковника поліції ОСОБА_2 .В ОСОБА_3 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 21 червня 2019 року №240 о/с в частині увільнення від посади заступника начальника Снігурівського ВП підполковника поліції Чебанова О.В. та зарахування у розпорядження ГУНП;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 26 червня 2019 року №746 в частині звільнення зі служби підполковника поліції Чебанова О.В.
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП від 15 липня 2019 року №271 о/с в частині звільнення зі служби в поліції підполковника поліції Чебанова О.В.;
- поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Снігурівського відділу поліції Управління;
- стягнути з Управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вина позивача у порушенні дисципліни на час звільнення не встановлена належним процесуальним документом, а тому висновок відповідача про вчинення порушення дисципліни є необґрунтованим та передчасним.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.
В судове засідання 24 червня 2020 року сторони не з`явились, повідомлені про час та місце проведення судового засіданні були належним чином, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст.311 КАС України вирішила розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУНП від 16 жовтня 2018 року №293 о/с «По особовому складу» (а.с.10) підполковник поліції Чебанов О. ОСОБА_4 був призначений заступником начальника Снігурівського відділу поліції (надалі ВП).
Згідно з графіком, затвердженим т.в.о. начальника ВП, ОСОБА_1 , як відповідальний від керівництва 09 червня 2019 року заступив на добове чергування (а.с.90).
10 червня 2019 року т.в.о. начальника ВП, старший інспектор з ВІОС УКЗ ГУНП в Миколаївській області, начальник СКЗ ВП склали акт про відсутність на службі, яким зафіксували відсутність позивача у приміщенні ВП без поважних причин з 13:00 години 09 червня 2019 року по 10:00 годину 10 червня 2019 року (а.с.89).
Наказом від 13 червня 2019 року №606 начальник Управління призначив службове розслідування за фактами можливих порушень службової дисципліни працівниками ГУНП (а.с.68).
Висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників поліції Снігурівського відділу поліції ГУНП області 21 червня 2019 року затверджено начальником ГУНП в Миколаївській області полковником поліції Анохіним О. (а.с. 69-73).
За результатами вказаного службового розслідування, наказом від 21 червня 2019 року №712 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Снігурівського ВП ГУНП області» заступника начальника ВП підполковника поліції Чебанова О.В. було попереджено про неповну службову відповідність.
20 червня 2019 року слідчий другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, у присутності працівників СБУ в Миколаївській області склав протокол про затримання ОСОБА_1 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с.141-143).
20 червня 2019 року до ГУНП з ВП надійшла інформація про затримання працівниками СБУ в Миколаївській області Чебанова О.В. за отримання неправомірної вигоди (а.с.106).
Про факт та обставини затримання ОСОБА_1 було повідомлено у ЗМІ (а.с.107).
20 червня 2019 року видано наказ №644 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» (а.с.97).
Ухвалою від 21 червня 2019 року у справі №487/4809/19 (провадження №1-кс/487/5015/19) слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва частково задовольнив клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві та застосував до позивача запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком в шістдесят днів, по 19.08.2019 року (а.с.145-149). 
21 червня 2019 року, на підставі зазначеної ухвали, з посиланням на пункт 3 частини першої статті 67 Закону №580, наказом №240 о/с «По особовому складу» зараховано ОСОБА_1 з 21 червня 2019 року у розпорядження Управління, увільнивши його від посади заступника начальника ВП.
Наказом від 26 червня 2019 №746 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Снігурівського ВП НУНП області» підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с.103-105).
Наказом від 15 липня 2019 №271о/с «По особовому складу» позивача було звільнено зі служби в поліції на підставу пункту 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.128).
Винесення наказів №712, №240о/с, №746 та №271о/с і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази відповідачем прийнято правомірно та у межах наданих повноважень. Також було зазначено, що наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно із статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Частиною другою статті 19 Закону передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції (далі Статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до ч.1. ст.1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
За змістом статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Відповідно до статті 5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Згідно зі статтею 12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частиною третьою статті 13 Статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до вимог статті 14 Статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що відносно позивача наказом від 13 червня 2019 року №606 було призначено проведення службового розслідування за фактами можливих порушень службової дисципліни працівниками ГУНП (а.с. 68).
21 червня 2019 року начальником ГУНП затверджено висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників поліції Снігурівського відділу поліції ГУНП області.
У вказаному висновку зазначено, що позивач з 13:00 години 09 червня 2019 року у приміщенні ВП не знаходився, а про перебування у Миколаївській обласній інфекційній лікарні повідомив керівника після 18 години. 
В матеріалах службового розслідування наявні пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких з 13 години до 18 години 09 червня 2019 року він, в зв`язку з поганим самопочуттям, у приміщенні ВП не перебував. В подальшому позивач попросив свого знайомого відвезти його до Миколаївської обласної інфекційної лікарні, де він перебував з 19:00 годин до 21:00 години. О 21:00 в телефонній розмові позивач доповів в.о. начальника ВП Тимофєєву про свій стан (а.с.80). 
Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки від 10 червня 2019 року Миколаївської обласної інфекційної лікарні ОСОБА_1 звернувся лікарню 09 червня 2019 року, госпіталізований в 2-ге інфекційне відділення о 19:00. В той же день, 09 червня 2019 року він залишив відділення о 21:30 год., а 10 червня 2019 року до відділення повернувся о 13:00 у зв`язку з погіршенням стану (а.с.86).
Відповідно до довідки від 14 червня 2019 №244 Миколаївської обласної інфекційної лікарні ОСОБА_1 дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в другому відділенні Миколаївської обласної інфекційної лікарні з 09 червня 2019 року по 14 червня 2019 року, діагноз харчова токсикоінфекція, викликана St.aureus, важкий перебіг (а.с. 21).
Також у матеріалах справи наявна виписка з медичної карти стаціонарного хворого від 14 червня 2019 №1285 (а.с. 2).
Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 року № 455 (далі Інструкція).
Відповідно до пункту 2.22 вказаної Інструкції тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я.
У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.
Відповідно до пункту 1.9. Інструкції листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору громадянином лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи, документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються при наявності заяви-клопотання громадянина, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, засвідченої його підписом та печаткою лікувально-профілактичного закладу.
Суд вважає, що надані позивачем довідки не можуть бути належним доказом на підтвердження тимчасової непрацездатності, оскільки згідно Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. 
Вказаний правовий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 червня 2019 року по справі №805/1816/17-а.
Крім того, надані довідки не містять жодного обґрунтування поважності причин відсутності позивача на місці несення служби 09 червня 2019 року з 13:00 до 19:00. 
Наказом від 21 червня 2019 року №712 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Снігурівського ВП ГУНП області" позивача за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог ст.1, 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині неухильного та у визначений строк точного виконання наказів керівника, ст.18, 64 Закону України «Про Національну поліцію» щодо обов`язку неухильно дотримуватися положень, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійно виконувати свої службові обов`язки, наказу НПУ від 23 вересня 2016 року №920 «Про засади щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», наказу ГУНП в Миколаївській області від 10 грудня 2018 року №14893 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни, попередження надзвичайних подій за участю поліцейських ГУНП в Миколаївській області та надання звітів з цих питань до ВІОС УКЗ ГУНП» в частині дотримання виконавської дисципліни та здійснення контролю за станом службової дисципліни серед підлеглих, ігноруванні вимог п.п.4 п.6 Розділу IV «Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України», затвердженої наказом МВС України від 23 травня 2017 №440, щодо обов`язку відповідального по територіальному підрозділу поліції перебувати у службовому кабінеті за місцем розташування підрозділу поліції, постійно бути на зв`язку з черговою службою, відлучатися лише для вживання їжі, виїзду на місця події або перевірки організації несення служби нарядами, вимог п.5 розділу І, п.1 розділу 2 "Правил етичної поведінки поліцейських", затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, щодо здійснення своєї діяльності відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», не інформуванні безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його перебування на службі, невиконанні вимог п.1 пп.1 наказу ГУНП від 11 грудня 2017 №1606 щодо порядку дій при виході та перебуванні на лікарняному, було попереджено про неповну службову відповідність.
Підпунктом 4 пункту 6 розділу IV Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23 травня 2017 року №440, встановлено, що відповідальний по територіальному підрозділу поліції зобов`язаний перебувати у службовому кабінеті за місцем розташування територіального підрозділу поліції, постійно бути на зв`язку з черговою службою, відлучатися лише для вживання їжі, виїзду на місці події або перевірки організації несення служби нарядами.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Про сумлінне виконання службових обов`язків вказано також у тексті Присяги працівника поліції (стаття 64 Закону).
Також, згідно зі статтею 1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.
Статтею 3 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою забезпечення підлеглими службової дисципліни керівник зобов`язаний, зокрема, контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно відповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.
Пунктом 1 наказу Управління від 11 грудня 2017 року №1606 «Про упорядкування проходження документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність працівників у ГУНП в Миколаївській області та перебування працівників на лікуванні» визначено, що усі працівники Управління, у разі втрати працездатності внаслідок захворювання чи травмування та відкриття лікарняного у будь-якому державному, комунальному, іншому лікувально-профілактичному закладі зобов`язані негайно письмово або у інший доступний спосіб (засобами мобільного зв`язку, електронної пошти тощо) інформувати про цей факт безпосереднього керівника із зазначенням лікувального закладу, дати початку тимчасової непрацездатності, та за можливістю, діагнозу і орієнтовного періоду непрацездатності. Керівникам додатково зазначати посадову особу, на яку доцільно покласти виконання службових обов`язків на період тимчасової непрацездатності.
В порушення вказаних норм, позивач самовільно уникнув від несення добового чергування та не повідомив керівника про неможливість через стан здоров`я виконувати обов`язки відповідального від керівництва.
В свою чергу, самим позивачем у позовній заяві та апеляційній скарзі зазначається, що в обід 09 червня 2019 року ОСОБА_1 здав зброю та самовільно покинув службовий кабінет за місцем розташування територіального підрозділу поліції. 
Вказані твердження позивача про перебування у м.Снігурівка Миколаївської області, а не в службовому кабінеті у приміщенні ВП у період чергування, свідчить про недотримання ним вимог Інструкції.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу №712 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Я вже зазначалось, також відносно позивача наказом від 20 червня 2019 року №644 призначено службове розслідування за фактами можливих порушень службової дисципліни працівниками ГУНП (а.с.97), так як до ГУНП з ВП надійшла інформація про затримання працівниками СБУ в Миколаївській області Чебанова О.В. за отримання неправомірної вигоди, а ухвалою від 21 червня 2019 у справі №487/4809/19 (провадження №1-кс/487/5015/19) слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва частково задовольнив клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та застосував до позивача запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком в шістдесят днів, по 19.08.2019 року. Ухвалою також був визначений розмір застави, після внесення якої підозрюваний ( ОСОБА_1 ) повинен бути звільнений з під варти (а.с.145-149).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 67 Закону зарахування поліцейських наказами по особовому складу в розпорядження органів поліції для подальшого проходження служби під керівництвом посадових осіб, уповноважених призначати на посади поліцейських, допускається у разі застосування до поліцейського тримання під вартою як запобіжного заходу.
21 червня 2019 року начальник Управління, на підставі зазначеної ухвали, з посиланням на пункт 3 частини першої статті 67 Закону №580, видав наказ №240о/с «По особовому складу» (надалі наказ №240), яким зарахував ОСОБА_1 з 21 червня 2019 року у розпорядження Управління, увільнивши його від посади заступника начальника ВП.
Апелянт не навів в апеляційній скарзі жодного доводу щодо протиправності наказу №240, лише зазначив, що за нього було внесено заставу. 
Колегія суддів вважає, що факт внесення 24 червня 2019 року застави не може сам по собі спростувати застосування до позивача тримання під вартою як запобіжного заходу та доводити протиправність наказу №240, виданого 21 червня 2019 року.
26 червня 2019 року начальник Управління затвердив складений дисциплінарною комісією 26 червня 2019 року висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників поліції Снігурівського ВП ГУНП» (а.с.98-102).
Дисциплінарна комісія встановила, що позивач неодноразово зустрічався з особою, яка займається вирубкою дерев та перевезенням деревини, з метою отримання від цієї особи грошових коштів в обмін на не перешкоджання з боку ОСОБА_1 цій діяльності.
У висновку зокрема вказано, що аналіз зібраних у ході службового розслідування матеріалів дає підстави вважати, що в діях позивача встановлений факт вчинення дисциплінарного проступку, який виразився: у ігноруванні ним вимог ст.1 Дисциплінарного статуту щодо зобов`язань: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також дій, які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни; нехтуванні вимогами ст.ст.2, 6, 7, 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання основних принципів діяльності поліції – законності, верховенства права, дотримання прав і свобод людини, що виразилося у непрофесійному виконанні своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва та призвело до висвітлення події за його участі в ЗМІ та, таким чином, набуло суспільного резонансу, чим було підірвано авторитет, престиж та довіру з боку населення до Національної поліції України у цілому.
Наказом від 26 червня 2019 року №746 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Снігурівського ВП НУНП" області позивача за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог ст.2, 6, 7, 12, п.п.1, 2 ст.18 Закону, п.2, 3, 4, 13 ч.3 ст.1, ст.3 Статуту, ч.1 ст.42 Закону України «Про запобігання корупції», наказу НПУ від 23 вересня 2016 №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», наказу ГУНП в Миколаївській області від 10 грудня 2018 року №1493 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни, попередження надзвичайних подій за участю поліцейських ГУНП в Миколаївській області та надання звітів з цих питань до ВІОС УКЗ ГУНП», розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських ігноруванні Присяги та п.3, 4, 6, 10, 13 посадових інструкцій – діяти відповідно до своїх функціональних (посадових) обов`язків, що призвело до надзвичайної події за участю працівника поліції, внаслідок чого розпочато кримінальне провадження відносно поліцейського, використанні своїх службових повноважень і пов`язаних з цим можливостей, для одержання неправомірної вигоди, що у подальшому призвело до висвітлення події в ЗМІ, що компрометує авторитет поліції як правоохоронного органу, викликає в населення неповагу до поліції, знижує авторитет та довіру до Національної поліції України в цілому, враховуючи негативну службову характеристику, неналежне ставлення до служби, негідну попередню поведінку, наявність дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, керуючись вимогами підпункту 2 пункту 6 та пункту 12 статті 19 Статуту зарахованого у розпорядження ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 Валентиновича було звільнено зі служби в поліції.
Наказом від 15 липня 2019 року №271о/с «По особовому складу» позивач був звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Підставою для прийняття відповідачем вказаних наказів (від 26 червня 2019 року № 746 та від 15 липня 2019 року № 271 о/с) слугували встановлені висновком службового розслідування порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.
Відповідно до статті 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною першою статті 18 Закону встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.
Колегія суддів зазначає, що встановлена в ході службового розслідування поведінка позивача, як поліцейського, суперечила загальним принципам діяльності поліції, визначеним розділом 2 Закону, та призвела до негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів. 
Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
ОСОБА_5 . ОСОБА_4 в своєму позові та в апеляційній скарзі наголошував, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності до набрання законної сили обвинувального вироку.
Разом з тим колегія суддів зазначає, що предметом службового розслідування було не вчинення позивачем кримінального правопорушення, а порушення ним службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності остаточного вироку суду по кримінальному провадженню.
З вищезазначених підстав колегія суддів не приймає до уваги і посилання апелянта на відсутність порушень вимог КПК України в його діях.
Слід зазначити, що саме реалізація дисциплінарного стягнення, що мало передумовою встановлення службовим розслідуванням порушення службової дисципліни, стала підставою для звільнення позивача. Встановлені вказаним службовим розслідуванням обставини не ставляться в залежність від наявності факту набрання чинності вироком суду.
При цьому, приписи Закону диференціюють види відповідальності на дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, та не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не може виключати можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування фактів невиконання чи неналежного виконання поліцейським вимог службової дисципліни.
Також слід зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності визначає обов`язок з`ясувати склад дисциплінарного проступку в її діях незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в межах кримінального провадження, та чи взагалі настали для такої особи відповідні наслідки.
Крім того, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі, та не потребує доведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набранням чинності вироком суду. При цьому, наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно даної особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі №820/4024/16.
Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що спірні позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Також слід зазначити, що 24 червня 2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якого апелянт зазначає про неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №485/3/20, де позивач є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Колегія суддів з урахуванням вищевказаного мотивування по даним спірним правовідносинам вважає, що підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні, з огляду також на ту обставину, що позивача було звільнено за порушення службової дисципліни, а не з підстав обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.