П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 р.	 	Справа № 420/2645/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.                                                           Дата і місце ухвалення: 30.03.2020р., м. Одеса                                         	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
        при секретарі  –    Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою колективного підприємства «Будова» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом колективного підприємства «Будова» до Головного управління Держпраці в Одеській області, начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Калайди Миколи Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна регуляторна служба України, про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, -
В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2020 року колективне підприємство «Будова» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області, начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Калайди Миколи Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна регуляторна служба України, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці в Одеській області від 11.03.2020р. №477 про анулювання дозволів КП «Будова» на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме:
на виконання робіт підвищеної небезпеки №266.16.51 від 22.07.2016р.;
на виконання робіт підвищеної небезпеки №115.17.51 від 27.03.2017р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №172.15.51 від 26.05.2015р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №362.18.51 від 18.09.2018р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №464.16.51 від 28.10.2016р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №328.17.51 від 26.07.2017р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №572.17.51 від 29.1.2017р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №175.18.51 від 15.05.2018р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №198.20.51 від 03.03.2020р.;
- визнати протиправними дії начальника Головного управління Держпраці в Одеській області Калайди М.О. щодо видання наказу Головного управління Держпраці в Одеській області від 11.03.2020р. №477 про анулювання дозволів КП «Будова» на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки;?
- визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Держпраці в Одеській області щодо складання Акту про недопуск до перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) КП «Будова».
27.03.2020р. КП «Будова» подало до суду першої інстанції заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу Головного управління Держпраці в Одеській області від 11.03.2020р. №477 про анулювання дозволів КП «Будова» на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: 
на виконання робіт підвищеної небезпеки №266.16.51 від 22.07.2016р.;
на виконання робіт підвищеної небезпеки №115.17.51 від 27.03.2017р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №172.15.51 від 26.05.2015р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №362.18.51 від 18.09.2018р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №464.16.51 від 28.10.2016р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №328.17.51 від 26.07.2017р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №572.17.51 від 29.1.2017р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №175.18.51 від 15.05.2018р.;
на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №198.20.51 від 03.03.2020р.
Вимоги поданої заяви КП «Будова» обґрунтовувало тим, що використання підприємством наданого йому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» права щодо недопущення посадових осіб Головного управління Держпраці в Одеській області до проведення перевірки не є створенням перешкод у здійсненні планового заходу контролю в розумінні ст.21 Закону України «Про охорону праці». Прийняття Головним управлінням Держпраці в Одеській області протиправного наказу від 11.03.2020р. №477 про анулювання дозволів КП «Будова» на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, призводить до неможливості виконання підприємством будівельних робіт та має наслідком невчасне виконання  зобов`язань перед третіми особами  щодо завершення будівельних робіт  у встановленні строки, а також нанесення КП «Будова» матеріальних збитків, в тому числі у вигляді нарахування неустойки та інших штрафних санкцій. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви КП «Будова» про забезпечення позову.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, КП «Будова» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 30.03.2020р. з прийняттям нового судового рішення – про задоволення заяви про забезпечення позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, судом першої інстанції  не враховано, що представником КП «Будова» на законних підставах та відповідно до приписів Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не було допущено посадових осіб Головного управління Держпраці в Одеській області до проведення перевірки. Протиправні дії відповідача щодо анулювання дозволів унеможливлюють виконання КП «Будова» взятих на себе зобов`язань перед третіми особами щодо виконання будівельних робіт. Окрім цього, КП «Будова» змушене буде перевести своїх працівників на іншу роботу (посаду) за її наявності або звільнити працівників, які працюють на відповідних механізмах. 
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких КП «Будова» необхідно буде докласти значних зусиль. Заходи забезпечення позову, застосувати які просить позивач, відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору  по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого середовища до розгляду справи по суті. 
Головне управління Держпраці в Одеській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції – без змін.  Відповідач зазначає, що у разі забезпечення позову  шляхом зупинення дії наказу Головного управління Держпраці в Одеській області від 11.03.2020р. №477 про анулювання дозволів КП «Будова» на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, судом фактично ухвалюється рішення по суті спору без розгляду справи, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників  спірних правовідносин та не відповідає меті запровадження інституту забезпечення позову  в адміністративному судочинстві. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Предметом спору у даній справі, серед іншого, є оскарження КП «Будова» наказу Головного управління Держпраці в Одеській області від 11.03.2020р. №477, яким позивачу анульовано дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. 
Спірний наказ прийнято Головним управлінням Держпраці в Одеській області відповідно до статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», статті 21 Закону України «Про охорону праці», пункту 17 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1107, - у зв`язку із створенням КП «Будова» перешкод під час проведення посадовими особами центрального органу виконавчої влади з нагляду за охороною праці  або його територіального органу перевірки додержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання  робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які виданий дозвіл. 
Відмовляючи в задоволенні заяви КП «Будова» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу Головного управління Держпраці в Одеській області від 11.03.2020р. №477, суд першої інстанції виходив з того, що забезпеченням позову у спосіб, який просить позивач, фактично ухвалюється рішення по суті спору без розгляду справи, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, а також меті запровадження інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві. 
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі виходячи з наступного.
Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Положеннями статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Поряд з цим, колегія суддів наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Дослідивши матеріали справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що КП «Будова» не доведено належними доказами наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі. 
Зокрема, заявником належним чином не обґрунтовано, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У разі задоволення позовних вимог КП «Будова» шляхом скасування наказу Головного управління Держпраці в Одеській області від 11.03.2020р. №477 про анулювання дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, такий наказ не підлягатиме примусовому виконанню і позивач надалі зможе здійснювати виконання робіт, на які видано відповідні дозволи.
Щодо посилань апелянта на те, що анулювання дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки має наслідком невчасне виконання зобов`язань КП «Будова» перед третіми особами  щодо завершення будівельних робіт у встановленні строки, то ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій позивачем не конкретизовано, які зобов`язання взято підприємством перед третіми особами, скільки таких осіб, строки виконання відповідних зобов`язань тощо.
Не конкретизовано апелянтом і своїх посилань на те, що наслідком неможливості виконання КП «Будова» робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, у зв`язку з прийняттям відповідачем наказу від 11.03.2020р. №477, є нанесення КП «Будова» матеріальних збитків, в тому числі у вигляді нарахування неустойки та інших штрафних санкцій.
У зв`язку з цим, колегія суддів доходить висновку, що вимоги поданої заяви про забезпечення позову КП «Будова» ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджено жодним належним доказом.
Щодо посилань КП «Будова» на наявність ознак очевидної протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, зокрема, щодо висновку Головного управління Держпраці в Одеській області про створення підприємством перешкод під час проведення посадовими особами територіального органу Держпраці перевірки додержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання  робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які виданий дозвіл, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визнавши обґрунтованими такі доводи позивача, судом фактично буде вирішено спір по суті без розгляду справи, оскільки саме відповідними доводами КП «Будова» обґрунтовує поданий ним позов. 
За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи, наведені позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява КП «Будова» про забезпечення позову не підлягає задоволенню.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 150-151, 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу колективного підприємства «Будова» залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
                                                                  Повний текст судового рішення виготовлений 25 червня 2020 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук