ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/682/20 Справа № 182/1807/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,
за участю:
особи, що притягується
до адміністративної відповідальності                          ОСОБА_1 ,
захисника особи, що притягується
до адміністративної відповідальності                          ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року водій ОСОБА_1 07 березня 2020 року о 17 год. 10 хв. в м. Нікополі по вул. Шевченка керував автомобілем «ВАЗ-11940», н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах спиртного з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук) та у присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та тест за допомогою приладу «Драгер», а також відмовився проїхати до лікарні для проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що справу було розглянуто за його відсутності та відсутності захисника, свідків, інспекторів поліції, які склали протокол, чим порушено його право на захист. Зазначає, що 15 травня 2020 року на електронну адресу суду надіслав клопотання про скерування справи за підсудністю до Нікопольського міськрайоного суду Дніпропетровської області. Звертає увагу, що 01 квітня 2020 року Нікопольським міськрайоним судом Дніпропетровської області його було визнано винуватим за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а 18 травня 2020 року оскаржуваною постановою — за ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим вважає було порушено вимоги ч. 1 ст. 61 Конституції України. Вказує, що суд безпідставно послався на письмові пояснення свідків, оскільки останні не були допитані судом у судовому засіданні. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи притягався він раніше до адміністративної відповідальності чи ні, довідка про наявність/відсутність посвідчення водія, направлення на проходження медичного огляду, довідка про відсторонення від керування транспортним засобом та в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні номери телефонів свідків.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
В той же час, як зазначено у п. 6 розділу ІX І нструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
Крім того, ОСОБА_1 не заперечує, зокрема, факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції.
Доводи ОСОБА_1 про те, що справу було розглянуто за його відсутності та відсутності захисника, свідків, інспекторів поліції, які склали протокол, чим порушено його право на захист, є необгрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Вказані вимоги закону судом були виконані належним чином.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, а саме шляхом направлення SMS-повідомлення, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку SMS.
Крім того, судом першої інстанції також викликались свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме шляхом направлення SMS-повідомлення.
Будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду першої інстанції не з`явились, при цьому ОСОБА_1 будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавав, у зв`язку з чим суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності.
Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції не вбачає порушення права на захист ОСОБА_1 .
       Що стосується посилань  ОСОБА_1 на те, що суд у оскаржуваному рішенні послався на письмові пояснення свідків та не допитав їх у судовому засіданні, слід зазначити наступне.
       Суд першої інстанції на підтвердження винуватості посилається на письмові пояснення свідків  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте письмові пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, як вірно зазначив в апеляційній скарзі останній, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, та судом апеляційної інстанції не беруться до уваги.
       Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, не передбачено складання направлення на огляд у випадку відмови водія транспортного закладу від такого огляду та долучення до матеріалів справи довідки про притягнення/непритягнення раніше до адміністративної відповідальності, а тому відповідні доводи ОСОБА_1 є необгрунтованими.
       Крім того, всупереч доводам ОСОБА_1 в матеріалах справи наявна довідка інспектора СП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 10 березня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 31 січня 2015 року було видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 .
Що ж стосується посилання ОСОБА_1 на те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.
В матеріалах справи відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними. 
       Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                          С.І.Крот