УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 127/18441/19
провадження № 51-3496 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 червня 2020 року,      
встановив:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України ( далі – КК), та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Так, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року встановлено, що ОСОБА_4 , 16 грудня 2018 року, приблизно о 02.54 год., перебуваючи біля входу у магазин «АТБ-Маркет», що розташований по вулиці В. Інтернаціоналістів, 2Г, в м. Вінниці, побачив решітку зливоприймача,  після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_4 , будучи впевненим в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, під`їхав на власному автомобілі марки Renault «Logan» (д.н.з. НОМЕР_1 ) до вхідних дверей магазину «АТБ-Маркет» та, не виходячи з машини, узявши до рук решітку зливоприймача, вартість якої, згідно з висновком експерта КНДІСЕ № 207/19-21 від 10 січня 2019 року становить 201,00 гривню, поклав її до автомобіля та покинув місце вчинення злочину. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд та своїми умисними діями заподіяв ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальної шкоди на суму 201,00 гривня.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 червня 2020 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 не погоджується із вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року та ухвалою  Вінницького апеляційного суду від 03 червня 2020 року, просить скасувати зазначені судові рішення і закрити кримінальне провадження, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій.
В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_5 зазначає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 слід закрити, адже відсутня суб`єктивна сторона злочину, засуджений не мав умислу на викрадення дренажної решітки, не знав, що зазначена решітка належить магазину «АТБ», а коли дізнався про це – одразу добровільно повернув її на місце, чим не завдав жодних збитків магазину.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі–КПК),  суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При розгляді доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом, в той час, як перегляд судових рішень з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження відноситься до компетенції суду апеляційної інстанції, згідно з положеннями статті 409 КПК.
Так, Вінницький міський суд Вінницької області у вироку від 02 березня 2020 року встановив, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів надає підстави стверджувати, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки є доведеною, оскільки всі зібрані докази містять достатні дані, що підтверджують наявність умислу ОСОБА_4 на заволодіння чужим майном, корисливий мотив його дій та об`єктивні дії, вчинені ним для досягнення його мети. Зокрема, наявність прямого умислу у засудженого підтверджується протоколами процесуальних дій, відеозаписом з відеокамери, яка здійснює спостереження центрального входу до магазину «АТБ-Маркет», показаннями свідків, представника потерпілого та самого засудженого, який в судовому засіданні повідомив, що дійсно, 16 грудня 2018 року, в нічний час, перебуваючи біля входу у магазин, підняв із землі металеву решітку зливоприймача та поклав її до салону свого автомобіля, на якому приїхав до магазину, після чого поїхав по власних справах. 
Окрім того, твердження захисника про те, що засуджений добровільно повернув дренажну решітку, коли дізнався про наявність її власника, спростовуються у вироку суду першої інстанції фактичними даними протоколу обшуку від 22 грудня 2018 року транспортного засобу марки Renault «Logan» (д.н.з. НОМЕР_1 ), який зареєстрований за гр. ОСОБА_6 , в ході проведення якого ОСОБА_4 добровільно вказав, що металева решітка знаходиться в багажному відділенні вищевказаного транспортного засобу. В подальшому металеву решітку було вилучено та поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» №NZ4006752.
Таким чином, сукупність досліджених у суді першої інстанції доказів надала суду обґрунтовані підстави стверджувати, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки є доведеною, оскільки зазначені докази підтверджують наявність умислу у ОСОБА_4 на заволодіння чужим майном, корисливий мотив його дій та об`єктивні дії, вчинені ним для досягнення його мети.
В ухвалі Вінницького апеляційного суду від 03 червня 202 року зазначено, що на думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог закону при ухваленні вироку від 02 березня 2020 року, винуватість засудженого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК,  доведена сукупністю належних та допустимих доказів, всебічно досліджених та послідовно викладених судом першої інстанції у зазначеному судовому рішенні. Таким чином, встановлені під час розгляду справи фактичні ознаки діяння збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого частини 1 статті 185 КК,  істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставою для скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року  апеляційним судом не встановлено, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 червня 2020 року.
Ухвала Суду є остаточною та  оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3