УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/8907/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/1345/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 вересня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.
секретар судового засідання Гриньова А.М.
за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/8907/15-ц за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 липня 2020 року (суддя Стефанишин С.Л.) про відмову в роз`ясненні судового рішення та закриття провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» до ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс», треті особи: Хмельницька міська рада, МКП - ринок «Ранковий», про визнання права власності.
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У травні 2015 року ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» звернулось до суду з позовом до ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс», ОСОБА_1 про визнання права власності на єдиний майновий комплекс речового ринку.
В обґрунтування позову зазначалось, що в зв`язку зі вступом ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс» до складу ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс», відповідачем в якості внеску до статутного фонду позивача було надано єдиний майновий комплекс - речовий ринок у складі громадського туалету та КНС, мереж електропостачання та освітлення з ТП, площадки ринку, автостоянок та проїздів, газової мережі, мережі питної води, мережі зливної каналізації, залізобетонної огорожі з металевими воротами, які розташовані по АДРЕСА_1 . В зв`язку з виходом ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс» зі складу учасників ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» відповідач звернувся до позивача з вимогою повернення вищевказаного майна як такого, що було передано у користування. Однак позивач відмовився повертати майно, оскільки воно не було передано у користування, а було передано в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс». Однак ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс» направило ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» лист з вимогою повернення майна, в якому зазначило, що воно не може бути внеском до статутного капіталу, оскільки є приватною власністю фізичної особи - ОСОБА_1 .
А тому, ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» просило суд визнати за ним право власності на єдиний майновий комплекс - речовий ринок у складі: громадського туалету та КНС, мереж електропостачання та освітлення з ТП, площадки ринку, автостоянок та проїздів, газової мережі, мережі питної води, мережі зливної каналізації, залізобетонної огорожі з металевими воротами, які розташовані по АДРЕСА_1 .
У грудні 2019 року ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» подало до суду позовну заяву про визнання права власності на ринок та зобов`язання усунути і не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні ним (заяву про зміну підстав позову та уточнення його редакції).
Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2020 відмовлено у прийнятті позовної заяви представнику позивача та повернуто її.
В ході розгляду справи ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» заявило клопотання про роз`яснення позивачу його процесуальних прав, що випливають зі змісту ухвали суду від 27.01.2020 про відмову у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 липня 2020 року в задоволенні клопотань щодо роз`яснення ухвали суду від 27.01.2020 та закриття провадження у справі через відсутність предмета спору по справі за позовною заявою ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» до ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс»,  ОСОБА_1 , треті особи: Хмельницька міська рада, МКП - ринок «Ранковий», про визнання права власності відмовлено. Клопотання прокурора та представника Хмельницької міської ради  щодо закриття провадження по справі через належність спору до юрисдикції господарського суду - задоволено частково. Провадження по справі за позовом ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» до ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс», треті особи: Хмельницька міська рада, МКП - ринок «Ранковий», про визнання права власності - закрито. Розгляд справи за позовом ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» до ОСОБА_1 про визнання права власності - продовжено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» не погоджується з вказаною вище ухвалою суду в частині відмови у задоволенні клопотання щодо роз`яснення ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2020 та в частині часткового задоволення клопотання щодо закриття провадження, просить її скасувати в цій частині та направити справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що відмова у прийнятті заяви позивача про зміну підстав позову та уточнення його редакції не містить жодного обґрунтування та мотивування, хоча обов`язок мотивувати судове рішення визначено рядом рішень Європейського суду з прав людини. А тому, позивач звернувся до суду із заявою про роз`яснення судового рішення. Проте, знову відмовляючи у роз`ясненні судового рішення, суд не обґрунтував його, лише вказав на право оскаржити його в апеляційному порядку. Крім того, апелянт зазначає, що питання про підвідомчість спору у даній справі було вирішене у 2015 році, а тому немає жодних обставин, які б нівелювали вже сформовані висновки суду по даному питанню. Вважає, що суд, закривши провадження у справі щодо одного з двох відповідачів, не тільки фактично позбавив його приймати участь у спорі, суд також позбавив позивача на вирішення спору по суті за участі його безпосередніх учасників. На думку апелянта, суд неповно з`ясував обставини справи та порушив норми процесуального права.
Хмельницька міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» залишити без задоволення, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною, при цьому посилається на дотримання судом норм матеріального та процесуального права при постановленні оспорюваної ухвали.
Ухвала суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору та в частині продовження розгляду справи за позовними вимогами ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» до ОСОБА_1 про визнання права власності позивачем не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.
В судовому засіданні представник ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» Полянська О.А., представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.
Прокурор Ленчик В.М., представник Хмельницької міської ради Демчук Л.Г., представник МКП - ринок «Ранковий» Плющ Л.П. в судовому засіданні просили апеляційну скаргу ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» залишити без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення клопотання про роз`яснення ухвали суду від 27 січня 2020 року, оскільки ухвала є зрозумілою та питання, які порушені представником позивача у заяві про роз`яснення рішення суду, не стосуються форми викладення резолютивної частини судового рішення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, зважаючи на таке.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.
За змістом зазначеної норми процесуального права, рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.
Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що в заяві про роз`яснення рішення має бути зазначено, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.
Як вбачається з тексту поданого представником позивача ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» Полянською О.А. клопотання про роз`яснення ухвали суду від 27.01.2020, заявник фактично просить роз`яснити мотиви ухваленого судового рішення та не згодний з висновками суду стосовного прийнятого судового рішення про відмову у прийнятті позовної заяви (заяви про зміну підстав позову та уточнення його редакції).
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що заява про роз`яснення ухвали суду не містить доводів того, що резолютивна частина ухвали є незрозумілою.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду в частині відмови у роз`ясненні ухвали суду від 27 січня 2020 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Крім того, закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» до ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс», треті особи: Хмельницька міська рада, Міське комунальне підприємство - ринок «Ранковий» про визнання права власності, суд першої інстанції правильно виходив з того, що заявлені у справі позовні вимоги стосуються частки у статутному фонді юридичної особи - ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс», а тому прийшов до висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що предметом позову у даній справі є вимоги товариства «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» про визнання права власності на майно - єдиний майновий комплекс речового ринку, який розташований по АДРЕСА_1 , у складі громадського туалету та КНС, площею 386,6 кв.м., мереж електропостачання, та освітлення з ТП, площадки ринку, автостоянок та проїздів, газової мережі, мережі питної води, мережі зливної каналізації, залізобетонної огорожі з металевими воротами.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням загальних зборів товариства ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» від 25.01.2013 прийнято ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс» до складу учасників товариства з внеском до статутного фонду майна на загальну суму 19 057 990 грн, що складає 97,72 % статутного фонду. Крім того, до учасників товариства прийнято ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , частка кожного з них складається з грошового внеску в розмірі 222 357,50 грн, що складає по 1,14 % статутного фонду. Проте у 2015 році ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс», маючи намір вийти зі складу учасників товариства, поставило питання про повернення йому майна - єдиного майнового комплексу речового ринку, яке було внесено до статутного капіталу, та яке, за позицією ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс», перебувало в користуванні ТОВ «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс», не визнаючи при цьому права власності останнього на вказане майно, що змусило позивача звернутись до суду.
Таким чином, позивач вважає, що саме ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс» є особою, яка не визнає майнові права позивача.
Приписами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, - справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
За статтею 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу.
Оскільки у справі заявлені позовні вимоги щодо частки у статутному капіталі юридичної особи, а правовідносини, які виникли між юридичними особами - сторонами у справі, є господарсько-правовими, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дана справа в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» до ТОВ «Торговий дім «Бартерсервіс» про визнання права власності не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підставно закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України в цій частині позовних вимог.
За таких обставин, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що вказані позовні вимоги у даній справі віднесені до юрисдикції господарського суду. 
При цьому, судом продовжено розгляд справи в порядку цивільного судочинства в частині позовних вимог про визнання права власності на майно, власником якого є відповідач ОСОБА_1 .
Доводи заявника про те, що спір, який виник між сторонами - юридичними особами, віднесений до цивільної юрисдикції, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Ухвала суду в частині закриття провадження у справі за позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бартерсервіс», треті особи: Хмельницька міська рада, Міське комунальне підприємство - ринок «Ранковий», про визнання права власності прийнята з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Речовий ринок «Торговий дім «Бартерсервіс» залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 липня 2020 року в частині відмови у роз`ясненні судового рішення та закриття провадження в частині позовних вимог залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині перегляду ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай