ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 202/6372/19 (2-а/202/10/2020)	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),          
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2020 року (суддя Кухтін Г.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено 28.01.2020 року) в справі №202/6372/19 (2-а/202/10/2020) за позовом ОСОБА_1 до Старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рослякова Ростислава Віталійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:
16.09.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Рослякова Р.В. (далі по тексту – відповідач-1), Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач-2) в якому просив суд скасувати постанову серії ЕАК № 1522548 від 15.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити справу у зв`язку з відсутністю події правопорушення; зобов`язати уповноважених осіб вжити необхідних заходів та видалити інформацію про вчинення ним 15.09.2019 року адміністративного правопорушення з автоматизованих баз даних МВС, в які такі відомості вносяться, або внести до них відповідну інформацію про закриття справи про вчинення адміністративного правопорушення, в залежності від програмних можливостей відповідної автоматизованої бази даних. 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.  Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, адміністративне правопорушення стосовно нього розглянута не повно, без додержання   вимог статей  276,  278,  280 КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з`ясовано чи було ним вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апелянт вказував, що відповідач не довів порушення позивачем вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, а також посилань на будь-які докази. Апелянт вказував, що він дійсно рухався зі швидкістю більше 50 км/год, проте поза населеним пунктом. Технічні засоби, якими здійснювалось вимірювання його швидкості руху є не сертифікованими, не доводять, що рух здійснював саме його автомобіль.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідачем зафіксовано докази скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з дотриманням відповідної процедури, було взято до уваги пояснення позивача відносно скоєного адміністративного правопорушення, зафіксовано порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, оскільки автомобіль, яким керував позивач рухався більше 50 км/год у населеному пункті. Суд першої інстанції вказував, що позивач проігнорував правила дорожнього руху, здійснював керування автомобілем з перевищенням швидкості, що зафіксовано належним чином лазерним вимірювачем TruCAM LTI 20/20 № ТС000672 та підтверджується фото та відеофіксацією. Після зупинки транспортного засобу інспектор запропонував надати пояснення та ознайомитись з наявними зафіксованими  TruCAM LTI 20/20 доказами. 
Матеріалами справи встановлено, що старшим сержантом поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Росляковим Р.В. 15.09.2019 року складено постанову серії ЕАК № 1522548 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, автомобіль Audi Q7, номерний знак НОМЕР_1 , 15.09.2019 року о 11 год. 37 хв., яким керував ОСОБА_1 , проїхав зі швидкістю 98 км/год у населеному пункті, де дозволена швидкість руху 50 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Копію постанови ОСОБА_1 отримав.
Встановлено, що ОСОБА_1 заперечував проти того, що 15.09.2019 року здійснював кермування транспортним засобом зі швидкістю 98 км/год у населеному пункті.
У постанові серії ЕАК № 1522548 вказано, що швидкість руху автомобіля Audi Q7, номерний знак НОМЕР_1 виміряно пристроєм TruCAM ТС000672.
В матеріалах справи наявні фото та відеозапис, які надані в якості доказу відповідачем, на яких зафіксовано, що транспортний засіб Audi Q7, номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 98 км на годину у м. Підгороднє, вул. Шосейна 43. З фото та відеозапису можливо встановити, що зі швидкістю 98 км/год рухався автомобіль саме у населеному пункті. 
Відповідачем в обґрунтування дійсності фіксування швидкості, з якою їхав позивач по населеному пункту, надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13777 від 22.11.2018 року, дійснє до 22.11.2019 року. Надано копію сертифікату серія А № 006694 від 29.08.2012 року щодо реєстрації вимірювача швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та копію експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03-3007 щодо можливості використання TruCAM ТС000672 при вимірі швидкості транспортних засобів.
На підтвердження своєї позиції, ОСОБА_1 надав запис відео з відео реєстратора, на якому вказана дата знімання 15.08.2019 року, яка не має відношення до подій 15.09.2019 року. З відео неможливо встановити, що ОСОБА_1 вів зйомку саме під час складання старшим сержантом поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Росляковим Р.В. 15.09.2019 року постанови серії ЕАК № 1522548.
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Колегія суддів зазначає, що для визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення обов`язково необхідно встановити, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вчинені умисно, має місце протиправна дія та наявна вина у діях. 
Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, наявний відеозапис, фото докази, які підтверджують, що саме позивач, керуючи транспортним засобом Audi Q7, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 98 км на годину у м. Підгороднє, чим порушив п. 12.4 Правила дорожнього руху. 
Інспектором під час фіксації порушення, зафіксовано автомобіль, який рухався у населеному пункті з перевищенням швидкості, зафіксовано місце вчинення порушення та швидкість з якою рухався транспортний засіб.
Згідно п. 12.4 розділу 12  Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України   за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що адміністративна справа, стосовно скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не підлягає закриттю у зв`язку з наявністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Судові витрати позивачем по справі не здійснювались. За відсутності здійсненних судових витрат їх розподіл та стягнення не здійснюється. 
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.  Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.
Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись статтями 286, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2020 року  в справі №202/6372/19 (2-а/202/10/2020) – залишити  без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили  з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова