ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

12 серпня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/2322/16-ц
Головуючий у першій інстанції - Овсієнко Ю. К.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/604/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючої-судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарями Шкарупою Ю.В., Бивалькевич Т.В.,
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
відповідач за зустрічним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія "Вектор Плюс»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання договору про передачу прав за іпотечним договором частково недійсним,
місце ухвалення судового рішення - м. Чернігів,
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 26 жовтня 2018 року,
час проголошення рішення суду - 8 год. 56 хв.
 
                                      У С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, уточнивши у подальшому позовні вимоги, просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2402/0308/88-008 від 06 березня 2008 року, яка станом на  04 лютого 2016 року становить 1 694 059,75 грн та складається з заборгованості за кредитом -  1 201 587,66 грн та відсотками - 492 472,09 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - чотирьохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановивши спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно з нормами ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною продажу квартири на рівні не нижче вартості, визначеної у звіті про експертну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості - 1 446 642 грн.
Заявлені вимоги мотивовані тим, що 06 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2402/0308/88-008, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 50 000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування кредитом у строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за цим кредитним договором 06 березня 2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір, за яким остання передала банку в іпотеку  чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ ФК «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу. Також 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Внаслідок укладення зазначених договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 2402/0308/88-008 від 06 березня 2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_2 . Оскільки останній не виконував взяті на себе зобов`язання, утворилась кредитна заборгованість у розмірі 1 694 059,75  грн. Посилаючись на указані обставини, товариство просило в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - на належну ОСОБА_1 квартиру шляхом її продажу з прилюдних торгів згідно з ЗУ «Про виконавче провадження».
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась із зустрічним позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Вектор Плюс», в якому просила визнати недійсним договір про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «ФК «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині передачі прав щодо квартири АДРЕСА_2 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ТОВ «ФК «Вектор плюс» не мало права на укладення іпотечного договору з ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки між ним та первісним іпотекодержателем ПАТ «Сведбанк» не було укладено нотаріально посвідченого договору про передачу прав за іпотечним договором, зареєстрованого в державному реєстрі іпотек, а тому ТОВ «ФК «Вектор плюс» не набуло прав іпотекодержателя стосовно предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_2 , та у свою чергу не могло передати своє не існуюче право іншій особі.
Рішенням від 17 жовтня 2018 року Новозаводський районний суд м. Чернігова у задоволенні первісного позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовив. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про визнання договору про передачу прав за іпотечним договором частково недійсним задовольнив частково. Визнав недійсним договір про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «ФК «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині передачі прав щодо квартири АДРЕСА_2 . Стягнув з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 551,2 грн судового збору.
У апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на неповноту з`ясування фактичних обставин справи  та ненадання правової оцінки зібраним по справі доказам, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову - відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до відсутності у матеріалах справи доказів виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2402/0308/88-008 від 06 березня 2008 року.
Представник позивача зазначає, що задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16. 
Указує, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло прав іпотекодержателя не з моменту реєстрації цього права в державному реєстрі іпотек, а з моменту набуття чинності договорів про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, оскільки сторони в п. 1.3 обумовили саме такий перехід прав за іпотечним договором від 06 березня 2008 року, укладеним з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором. 
Звертає увагу, що товариством на виконання вимог п. 5.30 глави 2 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України 17 грудня 2012 року було зареєстровано зміну умов обтяження нерухомого майна. Дана реєстраційна дія в судовому порядку не оскаржена, а тому відсутні підстави вважати, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не набуло права іпотекодержателя відносно квартири АДРЕСА_2 .
У наданому відзиві ОСОБА_1 , не погоджуючись с доводами апеляційної скарги та вважаючи їх необґрунтованими, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Кредитні ініціативи» визначило розмір заборгованості без урахування суми, яка була стягнута з боржника ОСОБА_2 на підставі судового рішення та з врахуванням суми відсотків, права на стягнення яких не має, визначивши суму до стягнення за курсом валюти на день звернення з позовом. 
Відповідачка указує, що 07 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 . Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, даний виконавчий напис нотаріуса було визнано таким, що не підлягає виконанню. Підставою для скасування виконавчого напису стала недопустимість подвійного стягнення за кредитним договором. 
Вважає вірним висновок суду про те, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не набуло права іпотекодержателя відносно спірної квартири і в свою чергу не могло передати своє неіснуюче право іншій особі.
Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.
Постановою від 05 червня 2019 року Чернігівський апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи». Змінив рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2018 року в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В іншій частині судове рішення залишив без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 червня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів таким вимогам не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції виходив з того, що позивач скористався своїм правом на вимогу про дострокове повернення кредитних коштів позичальником, направивши на адресу ОСОБА_2 повідомлення від 22 квітня 2013 року про дострокове повернення кредитних коштів, встановивши новий строк та умови виконання зобов`язання, а також реалізував своє право на стягнення кредитної заборгованості з позичальника на підставі судового рішення. Суд зазначив, що забезпечувальне зобов`язання має додатковий характер, а не альтернативний основному. Оскільки вимоги кредитора щодо стягнення заборгованості були задоволені в повному обсязі, звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до подвійного стягнення, що є неприпустимим. 
Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції констатував, що в справах нотаріуса ОСОБА_4 , якою був посвідчений договір про передачу прав за іпотечним договором, укладеним між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 28 листопада 2012 року, відсутні будь-які відомості щодо набуття прав іпотекодержателя факторинговою компанією та реєстрації цього права в державному реєстрі іпотек, що є підставою для визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року в частині передачі прав щодо квартири АДРЕСА_2 .
З такими мотивами суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.  
У справі встановлено, що 06 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2402/0308/88-008, згідно з умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 11,9 % річних на строк з 06 березня 2008 року по 05 березня 2018 року (т. 1 а.с. 5-8). У подальшому, а саме, 13 січня 2009 року, 22 жовтня 2010 року, 13 грудня 2010 року, 31 жовтня 2011 року, 21 травня 2012 року та 20 серпня 2012 року були укладені додаткові угоди до кредитного договору № 2402/0308/88-008 від 06 березня 2008 року, якими сторони досягли згоди внести відповідні зміни (т. 1 а.с. 9-10, 18, 19, 21, 22, 23).
Договором від 29 грудня 2010 року № 6 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 2402/0308-88-008 від 06 березня 2008 року строк користування кредитом був встановлений по 05 березня 2028 року (т. 1 а.с. 20).
З метою забезпечення належного виконання кредитного зобов`язання 06 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В., відповідно до умов якого остання передала банку в іпотеку належну їй на праві власності чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 24-27).
28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу № 15, відповідно  до п. 2.1 якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право на вимогу якої належало банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржника всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору (т. 1 а.с. 36-49). 
Протягом п`яти робочих днів, починаючи з наступного за розрахунковою датою дня, фактор від імені банку здійснює всі необхідні дії щодо реєстрації зміни особи заставодержателя та/або іпотекодержателя в Державному реєстрі іпотек, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, домовившись при цьому про розподіл вартості витрат, понесених при реєстрації змін особи (п. 2.2 договору факторингу).
Актами прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників за договором про надання факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року було передано від ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» реєстр заборгованостей боржників від 28 листопада 2012 року, в якому під № 730 зазначено про передачу кредитного договору № 2402/0308-88-008 від 06 березня 2008 року (т. 1 а.с. 63-66, 84-86).
28 листопада 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» був укладений договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., про передачу прав за іпотечним договором, згідно з яким разом із відступленням прав вимоги заборгованостей за кредитними договорами від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором (т. 2 а.с. 152-204, 217-219).
У реєстрі заборгованостей боржників за договором про відступлення прав за іпотечними договорами під № 1302 зазначено про передачу іпотечних зобов`язань за кредитним договором № 2402/0308-88-008 від 06 березня 2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 182).  
28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір факторингу, відповідно до п. 2.1 якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до умов договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованостей боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (т. 1 а.с. 50-60).  Відповідно  до п. 2.4 вказаного договору перехід від ТОВ «ФК «Вектор Плюс»  до ТОВ «Кредитні ініціативи» прав вимоги за договорами забезпечення відбувається у момент укладення договору щодо передачі права вимоги за договорами забезпечення у дату відступлення.
28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., про передачу прав за іпотечним договором, згідно з яким разом з відступленням прав вимоги заборгованостей за кредитними договорами від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором (т. 1 а.с. 61-62).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером обтяжень 6754271 мається запис про обтяження квартири АДРЕСА_2 , іпотекодержатель ТОВ «Кредитні ініціативи», реєстраційні дії вчинено 17 грудня 2012 року (т. 3 а.с.111-112).
Через неналежне виконання ОСОБА_2 умов договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків станом на 10 березня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 49 464,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 395 366,22 грн. Повідомленням ТОВ «Кредитні ініціативи» про усунення порушень від 22 квітня 2013 року, надісланим на ім`я ОСОБА_2 , останньому було запропоновано у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти та штрафні санкції (т. 2 а.с. 113).
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2015 року був задоволений позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та стягнуто солідарно з відповідачів на користь товариства заборгованість у розмірі 721 248,31 грн (т. 2 а.с. 114-117). Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року указане рішення залишене без змін (т. 2 а.с. 118-120). 
З інформації Новозаводського ВДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (с. Суми), наданої на запит апеляційного суду, вбачається, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 50474394 з виконання виконавчого листа № 751/10556/14, виданого 26 жовтня 2015 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 721 248,31 грн. 12 березня 2016 року були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження. Постановою від 23 серпня 2016 року виконавчий документ був повернутий стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення в межах суми заборгованості. Станом на 15 липня 2020 року виконавче провадження з виконання указаного виконавчого документа стосовно ОСОБА_2 у відділі не перебуває (т. 4 а.с. 109). Погашення (повне або часткове) суми боргу в рамках виконавчого провадження не здійснювалось.
Зазначена інформація підтверджується витягом з автоматизованої системи виконавчого провадження (ВП-спецпідрозділ) від 10 серпня 2020 року (т. 4 а.с. 115-117).
Звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, ТОВ «Кредитні ініціативи» стверджувало, що має право вимоги, оскільки внаслідок укладення договору факторингу та договору про передачу прав за іпотечним договором відбулася заміна кредитора, а саме, товариство набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором від 06 березня 2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_2 , який не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість у розмірі 1 694 059,75 грн, тому товариство у відповідності до положень ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» просило звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.
У своєму зустрічному позові про визнання договору про передачу прав за іпотечним договором частково недійсним ОСОБА_1 посилалася на те, що ТОВ «ФК «Вектор плюс» не мало права на укладення іпотечного договору з ТОВ  «Кредитні ініціативи», оскільки між ним та первісним іпотекодержателем ПАТ «Сведбанк» не було укладено нотаріально посвідченого договору про передачу прав за іпотечним договором, зареєстрованого в державному реєстрі іпотек, а тому ТОВ «ФК «Вектор плюс» не набуло прав іпотекодержателя стосовно предмету іпотеки та у свою чергу не могло передати своє не існуюче право іншій особі.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. 
Відповідно до ст.ст. 12, 33 ЗУ «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
Частиною 1 ст. 12 Закону визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 24 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.  
Законодавцем визначено, що при відступленні прав вимоги зобов`язання не припиняється, не змінюється - залишається одним і тим самим; відбувається тільки заміна особи на стороні кредитодавця. Відповідна заміна відбувається і в іпотечному договорі - новий кредитодавець стає іпотекодержателем.
Згідно з ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Отже, право за договором про відступлення прав переходить не в момент його підписання і нотаріального посвідчення, а в момент державної реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Разом із тим, у разі недотримання цієї умови правочин про відступлення прав за іпотечним договором є дійсним, але вимога нового іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.
Відповідно до приписів ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тобто, доказами прав нового кредитора у зобов`язанні є документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення.
Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про відмову у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявністю для цього законних підстав не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.
Так, у справі встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» на підтвердження своїх позовних вимог надало до суду: договір факторингу № 15, укладений 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор плюс»; акти приймання-передачі реєстру заборгованостей боржників за договором про надання факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року; договір від 28 листопада 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О, про передачу прав за іпотечним договором, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор плюс»; договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «ФК «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи»; договір від 28 листопада 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., укладений між ТОВ «ФК «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» про передачу прав за іпотечним договором.
Під час укладення правочинів про передачу прав за іпотечним договором сторонами було дотримано вимоги щодо їх нотаріального посвідчення.
Згідно з відомостями з Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером обтяжень 6754271 існує запис про обтяження квартири АДРЕСА_2 , іпотекодержатель ТОВ «Кредитні ініціативи». Витягом про реєстрацію змін у Державному реєстрі іпотек (т. 2 а.с. 146) підтверджується зміна іпотекодержателя щодо спірної квартири: вилучено іпотекодержателя ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та додано іпотекодержателя ТОВ «Кредитні ініціативи».
Отже, апеляційний суд вважає хибним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, укладеним між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», в частині передачі прав щодо квартири АДРЕСА_2 .
Крім цього, колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції, як підставу для відмови у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» те, що вимоги кредитора щодо стягнення заборгованості були задоволені в повному обсязі рішенням суду і відповідно звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до подвійного стягнення.
Так, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26 травня 2015 року залишене без змін, був задоволений позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та стягнуто солідарно з відповідачів на користь товариства заборгованість у розмірі 721 248,31 грн.
Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки, та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор  має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості. Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 640/18356/17 та від 28 серпня 2019 року у с праві № 759/4036/18.
Крім цього, Верховний Суд у складі Великої Палати у своїй постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-ц зазначив, що за рахунок предмета іпотеки кредитор має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не вважається подвійним стягненням.
З урахуванням наведеного позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки є повністю обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. 
Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, апеляційний суд вважає, що розмір заборгованості за кредитним договором становить 721 248,31 грн, оскільки саме таке суму боргу ОСОБА_2 визначив Новозаводський районний суд м. Чернігова у своєму рішенні від 03 березня 2015 року. Позивач, звернувшись з позовом до ОСОБА_2 про дострокове повернення усієї суми кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання, а отже наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для подальшого нарахування процентів та пені за кредитним договором, який в цій частині змінений кредитором. За інформацією Новозаводського ВДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (с. Суми) борг за судовим рішенням ОСОБА_2 не погашався.
Ураховуючи наведену вище інформацію, зокрема щодо непогашення заборгованості за рішенням суду і після закінчення виконавчого провадження, апеляційний суд вважає співмірним звернення кредитодавцем стягнення на предмет іпотеки, оскільки право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки передбачено законом.  
Виходячи з наведеного вище та беручи до уваги допущення районним судом порушень у застосуванні норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції в цілому та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», звернувши стягнення на квартиру АДРЕСА_2 у рахунок стягнення кредитної заборгованості ОСОБА_2 в загальній сумі 721 248,31 грн, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання договору про передачу прав за іпотечним договором частково недійсним належить відмовити.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» понесені пов`язані з розглядом справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції судові витрати у загальному розмірі 116 278,25 грн, що підтверджується відповідними квитанціями  (т. 1 а.с. 98, т. 3 а.с. 132, 133, т. 4 а.с. 1). ОСОБА_1 понесла документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у суді першої інстанції на суму 551,2 грн (т. 1 а.с. 117).  
Оскільки апеляційний суд скасовує в цілому рішення суду першої інстанції і частково задовольняє апеляційну скаргу, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених скаржником, пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 49 986,02 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, а саме, 10 819,96 грн - за розгляд справи судом першої інстанції, 17 056,74 грн (826,80 + 16 229,94) - за апеляційний розгляд справи та 22 109,32 грн - за перегляд справи судом касаційної інстанції. 
Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -
                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задовольнити частково.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2018 року - скасувати.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки -  задовольнити частково.
У рахунок стягнення заборгованості ОСОБА_2 в загальній сумі 721248,31 грн за кредитним договором № 2402/0308/88-008 від 06 березня 2008 року, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 577681,28 грн, заборгованість по відсоткам 125618,85 грн, пеня за прострочення кредиту 17948,18 грн, звернути стягнення на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнко О.С. 5 березня 1997 року за реєстровим № 654 шляхом її продажу з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» з встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання договору про передачу прав за іпотечним договором частково недійсним - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, ЄДРПОУ 35326253) судовий збір в сумі 49986,02 грн за розгляд справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 17 серпня 2020 року. 

Головуюча:                                               Судді: