Ухвала                                          
 
23 вересня 2020 року                                    
м. Київ                                                               
                                                                                                                                  
справа № 759/3762/19
 
провадження № 61-7974св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),   Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
законний представник позивача -  ОСОБА_2 ,
відповідач -  ОСОБА_3 ,
третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва                               від 08 листопада 2019 року у складі судді П`ятничук І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у складі колегії суддів: Верланова С. М., Мережко М. В., Савченка С. І.
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                    ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про припинення особистого сервітуту.
 
Позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок на АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 має право на користування належним їй житловим приміщенням, тобто має особистий сервітут щодо користування житловим будинком, як член сім`ї. 
Зазначала, що виходячи з положень частини першої статті 401 ЦК України сервітут встановлюється лише для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Вказувала, що особистий сервітут для відповідача був встановлений нею у зв`язку із зобов`язанням забезпечити неповнолітню дитину місцем проживанням, оскільки дитина не могла задовольнити свої житлові потреби в інший спосіб. Проте відповідач закінчила навчання і стала матеріально забезпеченою, у зв`язку із чим має змогу самостійно забезпечити себе житлом.
ОСОБА_3 з 10 січня 2015 року одружилась з ОСОБА_4 , з яким вона разом проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . 
Вказувала, що ОСОБА_3 може забезпечувати себе житлом власними силами завдяки високооплачуваній роботі програміста. 
Тому, вважала, що обставина, яка була підставою для встановлення особистого сервітуту відповідача на належне їй житло припинилася.
Вона, як власник майна, має право на усунення будь-яких обмежень у здійсненні права власності, а сервітут відповідача у даному випадку є обмеженням, яке вона прагне усунути, оскільки наявні підстави для його припинення відповідно до закону.
 
Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд припинити особистий сервітут (право користування) ОСОБА_3 щодо житлового приміщенням за адресою: АДРЕСА_1                 у зв`язку з припиненням обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада                  2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимоги позивача є необґрунтованими. Суд не взяв до уваги посилання позивача на неможливість вільно володіти, користуватись та розпоряджатися майном, оскільки згідно із частиною п`ятою статті 403 ЦК України сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , залишено без задоволення, а рішення Святошинського районного суду                        м. Києва від 08 листопада 2019 року - без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що районний суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи, ухваливши судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2020 року до Верховного Суду,                     законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні її позову, фактично порушують її право власності на житло, яким вона має право вільно та на свій розсуд користуватися, володіти та розпоряджатися.
Суди не надали належної правової оцінки підставі для припинення сервітуту, а саме, що відповідач отримувала його будучи малолітньою особою, а на даний час вона вже повнолітня, закінчила навчання, має роботу та створила свою власну сім`ю. 
 
Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2020 року справу призначено до розгляду.
 
Колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, виходячи з наступного.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2020 року справу № 447/455/17 (провадження № 61-20711св19) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання припиненим права на користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня 2020 року вказану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду (провадження № 14-64цс20).
 
Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка        передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.
 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. 
 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
 
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
 
Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи                            № 447/455/17  (провадження № 14-64цс20).
 
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Зупинити касаційне провадження у справі № 759/3762/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про припинення особистого сервітуту, за касаційною скаргою законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада                   2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня                2020 року (провадження № 61-7974св20) до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи                              № 645/1979/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання припиненим права на користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року (провадження № 14-64цс20).
 
Ухвала набуває законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк