ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/15594/17
адміністративне провадження № К/9901/29768/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Дашутіна І.В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою Генеральної прокуратури України 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2019 року (головуючий суддя – Маруліна Л.О.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року (головуючий суддя – Бєлова Л.В., судді: Безименна Н.В., Кучма А.Ю.)
у справі №826/15594/17
за позовом ОСОБА_1 
до Генеральної прокуратури України 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1. У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення, а також ненадсилання особової справи; 
- зобов`язати нарахувати та виплатити премію за квітень 2017 року звільненому з військової служби у запас у розмірі 9  589,21 грн, одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичних операціях) у розмірі 323  851,44 грн, компенсацію за невикористану у 2017 році відпустку в розмірі 7  408,38 грн; 
- зобов`язати здійснити пересилку особової справи звільненого з військової служби у запас до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату, визначеного наказом Міністра оборони України від 13 квітня 2017 року № 250 (по особовому складу), з урахуванням змін, внесених наказом Міністра оборони України від 4 жовтня 2017 року № 703.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в результаті неправомірної бездіяльності та службової недбалості відповідача його особова справа не була направлена до військового комісаріату у встановлений строк; отримувана щомісячна додаткова грошова винагорода за участь в антитерористичних операціях мала постійних характер, а тому підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення вихідної допомоги при звільненні; за останній місяць служби у військовій прокуратурі сил антитерористичної операції безпідставно не було виплачено премію.
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, позов задоволено частково.
4. Визнано бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо не оформлення та не надсилання особової справи до військового комісаріату, визначеного пунктом 3 наказу Міністра оборони України від 13 квітня 2017 року №250 (з урахуванням змін, внесених пунктом 12 параграфу 12 наказу Міністра оборони України від 4 жовтня 2017 року №703 (по особовому складу). Зобов`язано оформити та надіслати особову справу до військового комісаріату, визначеного пунктом 3 наказу Міністра оборони України від 13 квітня 2017 року №250 (з урахуванням змін, внесених пунктом 12 параграфу 12 наказу Міністра оборони України від 4 жовтня 2017 року №703 (по особовому складу). Визнано протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення, а саме премії за відпрацьований період з 1 по 13 квітня 2017 року на посаді заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції; одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичних операціях); компенсації за невикористану у 2017 році відпустку. Зобов`язано провести розрахунок грошового забезпечення, премію за відпрацьований період з 1 по 13 квітня 2017 року на посаді заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції та його виплату з урахуванням висновків суду у відповідності до положень Порядку №260 та Закону №2011. Зобов`язано нарахувати та виплатити премію за відпрацьований період з 1 по 13 квітня 2017 року на посаді заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції в порядку, передбаченому Положенням про преміювання працівників органів прокуратури України, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 18 червня 2015 року № 84; одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичних операціях); компенсацію за невикористану у 2017 році відпустку.
5. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
6. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить їх скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
7. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Міністра оборони України від 16 грудня 2014 року № 808 з позивачем було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на п`ять років та прийнято на військову службу за контрактом. Параграфом 2 даного наказу вирішено відрядити його до Генеральної прокуратури України з залишенням на військовій службі для призначення на відповідну посаду.
8. Листом від 12 квітня 2017 року Міністр оборони України був повідомлений про організаційні заходи в Генеральній прокуратурі України, в результаті проведення яких позивач підлягав звільненню з військової служби, а також про відсутність можливості його розміщення в органах Військової прокуратури Генеральної прокуратури України. Було висловлено прохання вирішити питання щодо звільнення позивача у найкоротший термін. 
9. Наказом Міністра оборони України від 13 квітня 2017 року № 250 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «г» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів). 
10.          Наказом Генерального прокурора України від 13 квітня 2017 року № 418-ц позивача звільнено з посади заступника військового прокурора сил антитерористичної операції та виключено зі списків особового складу цієї прокуратури, усіх видів забезпечення з 13 квітня 2017 року. Призначено на посаду заступника начальника управління особливо важливих справ – начальника відділу пріоритетних доручень Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України з 14 квітня 2017 року.
11.          Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 24 квітня 2017 року № 36дск позивача з 13 квітня 2017 року відкликано з району проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях до місця постійної дислокації та виведено з підпорядкування керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
12.          Листом від 3 липня 2017 року Генеральний прокурор України просив Головного військового прокурора з метою усунення штучних перешкод для постановки працівників Генеральної прокуратури України, зокрема, позивача, на військовий облік, негайно організувати виконання дій по оформленню документів щодо звільнення з військової служби, зокрема: пересилку документів персонального обліку (особових справ) до відповідних комісаріатів та надання до управління планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту ГПУ інформації про залишок невикористаної відпустки за 2017 рік. Крім того просив ініціювати перед Міністерством оборони України необхідність уточнення наказу від 13 квітня 2017 року № 250.
13.          Листом від 26 вересня 2017 року заступник Генерального прокурора України повідомила Міністра оборони України про описки в наказі від 13 квітня 2017 року № 250 в частині найменування посад окремих військовослужбовців, найменувань військових комісаріатів до яких направлено останніх, а також строків проходження військової служби. Просила внести відповідні зміни до вказаного наказу. Також з метою його реалізації просила провести розрахунок вислуги років військовослужбовців з урахуванням положень пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 та направити довідки про проходження військової служби. 
14.          Наказом т.в.о. Міністра оборони України від 4 жовтня 2017 року № 703 внесено зміни до наказу від 13 квітня 2017 року № 250: уточнено посаду, на якій перебував позивач – заступник військового прокурора сил антитерористичної операції та дату початку служби в Збройних Силах України – 16 грудня 2014 року.
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
15.          Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що персональному обліку позивач підлягав у Генеральній прокуратурі України, його особову справу під час проходження військової служби на посадах у військовій прокуратурі має вести відділ роботи з кадрами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України який у семиденний строк після отримання наказу про звільнення військовослужбовця мав би підготувати та направити до військового комісаріату один примірник його особової справи з метою взяття на військовий облік, проте таких дій не було вчинено. 
16.          Розрахунок грошового забезпечення має бути підготовлений відповідним відділом кадрів перед звільненням військовослужбовця з військової служби, з яким той має бути ознайомлений під підпис, після чого розрахунок має бути направлений до відповідного фінансового органу. Посилання на рапорт позивача про відмову у проведенні підрахунку є неправильним оскільки такий рапорт було подано про відмову у проведенні обчислення вислуги років для призначення пенсії, а не грошового забезпечення.
17.          Оскільки з 1 по 13 квітня 2017 року позивач працював на посаді заступника військового прокурора військової прокуратури сил антитерористичної операції, то відповідно до Положення про преміювання працівників органів прокуратури України він має право на призначення та виплату премії за фактично відпрацьований час.
18.          Відповідно до статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач має право як військовослужбовець звільнений у запас у зв`язку з проведенням організаційних заходів, на грошову компенсацію за невикористані дні відпустки на момент звільнення з посади. Проте відповідачем не було проведено розрахунку відпрацьованого періоду та невикористаних днів відпустки, відповідно і грошової компенсації.
19.          На підставі постанов Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» позивачу як учаснику антитерористичної операції підлягає нарахуванню та виплаті винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.
20.          Відповідно до протоколу засідання комісії по встановленню трудового стажу від 25 липня 2017 року № 139 станом на день звільнення з військової служби стаж позивача, який дає йому право на одержання процентної надбавки за вислугу років, складав 12 років 7 місяців 08 днів, а тому йому підлягає нарахуванню одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
21.          Відповідач у своїй касаційній скарзі зазначає що у зв`язку з недотриманням позивачем процедури звільнення з військової служби, встановленої Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, оформлення його особової справи та направлення її до відповідного військового комісаріату було неможливо. 
22.          Обчислення вислуги років звільнених на підставі наказу Міністра оборони України від 13 квітня 2017 року № 250 військовослужбовців не проводилося у зв`язку з поданими ними рапортами про відмову у проведенні такого підрахунку. З таких же підстав не проводився розрахунок одноразової грошової допомоги та компенсації за невикористану відпустку та відповідний наказ, який є підставою для нарахування коштів, не готувався.
23.          Оскільки на день встановлення премії заступникам військового прокурора сил антитерористичної операції позивач не перебував на даній посаді, відповідно до пункту 1.9 Положення про преміювання працівників органів прокуратури України премія за квітень 2017 року йому за даною посадою не нараховувалась та не виплачувалась. За період з 14 по 30 квітня 2017 року позивачу виплачено премію за новою посадою заступника начальника управління особливо важливих справ – начальника відділу пріоритетних доручень Департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України.
24.          Позивач у відзиві на касаційну скаргу просив залишити оскаржувані судові рішення без змін.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
25.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
26.          Відповідно до частини п`ятої статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників і військовозобов`язаних ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
27.          Наказом Міністерства оборони України від 26 травня 2014  року № 333 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу Збройних Сил України (далі – Інструкція № 333), яка визначає організацію і порядок обліку в мирний час і в особливий період осіб офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, курсантів і працівників Збройних Сил України в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах і організаціях, на кораблях і в підрозділах; обов`язки посадових осіб, відповідальних за організацію і ведення обліку особового складу; порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу і облікових документів.
28.          Відповідно до пункту 3.2 Розділу ІІ Інструкції № 333 особові справи офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу складаються посадовими особами кадрових органів і штабів військових частин, на яких покладено роботу з ведення облікових документів.
29.          Пунктом 3.15 Розділу ІІ Інструкції № 333 встановлено, що перші примірники особових справ офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу перед звільненням із військової служби направляються до кадрових органів за підпорядкованістю для підготовки їх до проведення розрахунку вислуги років військової служби. За рішенням начальників кадрових органів для розрахунку вислуги років військової служби офіцера використовується другий примірник особової справи. Перед відправленням особових справ до фінансових органів усі періоди військової служби у рядках 8, 9 послужного списку повинні бути ретельно перевірені та звірені з відомостями автобіографій, атестаційних та додаткових документів, підтверджені наказами або відповідними документами. Після уточнення та підтвердження відомостей про проходження військової служби записи в рядках 8 та 9 послужного списку засвідчуються підписом начальника кадрового органу та гербовою печаткою.
30.          Перед звільненням із військової служби військовослужбовець повинен бути ознайомлений із записами в послужному списку та з розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію.
31.          Після видання наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця в рядок 8 записуються формулювання наказу про звільнення, у тому числі за якою статтею Закону України  «Про військовий обов`язок і військову службу», про право носіння військової форми одягу (якщо це було вказано в наказі про звільнення), вислугу років у календарному та пільговому обчисленнях, військовий комісаріат, куди підлягає направленню для постановки на військовий облік, вид заохочення, номер і дата наказу по стройовій частині про виключення зі списків особового складу частини. У цьому самому рядку зазначається, на яких посадах можна використовувати військовослужбовця в особливий період. У послужних списках других примірників особових справ офіцерів зазначаються номери військово-облікових спеціальностей, за якими доцільно їх обліковувати в запасі. До перших примірників особових справ військовослужбовців, звільнених із правом на пенсійне забезпечення, залучаються: розрахунок вислуги років (страховий стаж) військовослужбовця на пенсію, свідоцтва про хворобу, витяги з наказів по особовому складу про звільнення та виключення зі списків військової частини та всіх видів забезпечення.
32.          Відповідно до пункту 9.4 Розділу ІІ Інструкції № 333 ведення особових справ військовослужбовців (своєчасне поповнення необхідними матеріалами, документами, фотокартками та іншими даними), які характеризують їх, уточнення записів, що містяться в них, звірка з першими примірниками, а також контроль за своєчасним пересиланням особових справ покладаються на офіцерів кадрових органів, які займаються вивченням і добором кадрів відповідного напряму.
33.          Відповідно до пункту 1.6 Розділу ІV Інструкції № 333 пересилка документів персонального обліку ведеться тільки із супровідними листами із зазначенням причин пересилки в установлені строки, зокрема, із кадрових органів - не пізніше семи днів після одержання наказу (витягу з наказу) про нове призначення (звільнення, виключення зі списків). У приписах (відпускних квитках) офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, звільнених з військової служби, зазначається, коли і в який військовий комісаріат вислано їхні особові справи або куди вони будуть вислані.
34.          Пунктом 1.8 Розділу ІV Інструкції № 333 встановлено, що при звільненні офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу з військової служби їхні особові справи пересилаються: перші примірники: при звільненні в запас чи відставку з правом на пенсійне забезпечення - до обласних і прирівняних до них військових комісаріатів за вибраним місцем проживання. У ці особові справи повинні бути внесені відмітки фінансових органів про проведений розрахунок вислуги років; при звільненні в запас без права на пенсійне забезпечення - до районних (міських) військових комісаріатів за вибраним місцем проживання; другі примірники: на офіцерів - до районних (об`єднаних, міських) військових комісаріатів за вибраним місцем проживання. До цих примірників також долучаються витяги з наказів про звільнення і виключення зі списків особового складу військової частини, усіх видів забезпечення.
35.          Начальники штабів військових частин, з`єднань, керівники кадрових органів зобов`язані здійснювати постійний контроль за своєчасною пересилкою і правильністю оформлення облікових документів на тих, хто вибув, і вживати заходів щодо своєчасного одержання облікових документів на тих, хто прибув (пункт 1.12 Розділу ІV Інструкції № 333).
36.          Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечувалося відповідачем, що особова справа позивача під час проходження ним військової служби на посадах у військовій прокуратурі велася відділом роботи з кадрами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України. 
37.          Наказом Міністра оборони України від 13 квітня 2017 року № 250 позивача звільнено з військової служби у запас на підставі пункту «г» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті (у зв`язку з проведенням організаційних заходів). Зазначено що позивач підлягає направленню на військовий облік до Новобаварського об`єднаного районного військового комісаріату міста Харкова.
38.          Наказом Генерального прокурора України від 13 квітня 2017 року № 418-ц позивача звільнено з посади заступника військового прокурора сил антитерористичної операції та виключено зі списків особового складу цієї прокуратури, усіх видів забезпечення з 13 квітня 2017 року. 
39.          Таким чином, відповідно до вимог Інструкції № 333 у семиденний строк після одержання наказу про звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків особового складу, кадровий орган повинен був здійснити пересилку примірника його документів персонального обліку (особової справи) до вказаного у наказі військового комісаріату для взяття на військовий облік. 
40.          Проте таких дій відповідачем не було вчинено. У обґрунтування причин неоформлення та непередачі особової справи позивача до відповідного військового комісаріату відповідач посилався на недотримання позивачем процедури звільнення з військової служби, а саме пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, оскільки ним не було подано рапорту про бажання звільнитися з військової служби, а також до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України необхідні для звільнення документи не надходили.
41.          Судами першої та апеляційної інстанцій було перевірено таке твердження відповідача та зроблено правомірний та обґрунтований висновок про його безпідставність та спростування самим відповідачем та матеріалами справи. 
42.          Відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
43.          У касаційній скарзі відповідач посилається на пункт 4.5.1 Положення про Головну військову прокуратуру Генеральної прокуратури України, відповідно до якого ведення особових справ, послужної картотеки та інших облікових документів військовослужбовців Головної військової прокуратури покладено на відділ роботи з кадрами управління забезпечення діяльності військових прокуратур Головної військової прокуратури.
44.          Звертаючись 12 квітня 2017 року до Міністра оборони України щодо звільнення позивача з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, Генеральний прокурор України у додаток до листа надав рапорти та подання про звільнення в 4 примірниках відповідно до кількості звільнюваних осіб. Отже, рапорт про звільнення позивачем був поданий та надісланий для виконання. 
45.          Листом від 30 червня 2017 року, зареєстрованим 3 липня 2017 року, Генеральний прокурор України просив Головного військового прокурора з метою усунення штучних перешкод для постановки працівників Генеральної прокуратури України, зокрема, позивача, на військовий облік, негайно організувати виконання дій щодо оформлення документів зі звільнення працівників з військової служби, зокрема: пересилку документів персонального обліку (особових справ) до відповідних військових комісаріатів та надання інформації про залишок невикористаної відпустки за 2017 рік. Крім того просив ініціювати перед Міністерством оборони України необхідність уточнення наказу від 13 квітня 2017 року № 250. 
46.          Проте і після звернення Генерального прокурора України особова справа позивача не була передана до відповідного військового комісаріату.
47.          Відповідно до пункту 234 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди. Заперечення військовослужбовців щодо розрахунку вислуги років військової служби розглядаються командирами (начальниками) військових частин перед оформленням документів для звільнення з військової служби. Спірні питання щодо заліку вислуги років окремих періодів служби для призначення пенсії розглядаються спеціальною комісією Міністерства оборони України. Порядок проведення розрахунку вислуги років визначається Міністерством оборони України.
48.          Абзацом першим пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
49.          Судами попередніх інстанцій зроблено правомірний висновок про обов`язок підготовки відповідним відділом кадрів розрахунку грошового забезпечення перед звільненням військовослужбовця з військової служби, з яким він має бути ознайомлений під підпис, після чого розрахунок має бути направлений до відповідного фінансового органу.
50.          Відповідач у касаційній скарзі такого зобов`язання не заперечував.
51.          У підтвердження правомірності своїх дій щодо непроведення розрахунку вислуги років, розрахунку одноразової грошової допомоги та компенсації за невикористану відпустку відповідач посилався на рапорт позивача. Проте відповідно до листа за підписом державного секретаря Міністерства оборони України від 7 жовтня 2017 року позивач подав рапорт про відмову у проведенні обчислення вислуги років для призначення пенсії, а не вислуги років для проведення виплат при звільненні з військової служби. 
52.          На час виникнення спірних правовідносин діяло Положення про преміювання працівників органів прокуратури України, затверджене наказом Генерального прокурора України від 18 червня 2015 року № 84, яке визначало умови та порядок преміювання та позбавлення премії прокурорсько-слідчих працівників, військовослужбовців, державних службовців, службовців та робітників прокуратури України.
53.          Відповідно до пункту 1.3 Положення преміювання працівників органів прокуратури здійснюється щомісячно пропорційно відпрацьованому часу в межах фонду преміювання, затвердженого у кошторисах та економії фонду оплати праці.
54.          У обґрунтування касаційної скарги відповідач посилався що відповідно до пункту 1.9 зазначеного Положення премія не виплачується звільненим в місяці, за який здійснюється преміювання, а оскільки на день встановлення премії заступникам військового прокурора сил антитерористичної операції позивач не перебував на даній посаді, то відсутні підстави для нарахування і виплати премії з 1 по 13 квітня 2017 року.
55.          Проте відповідно до пункту 1.9 Положення премія не виплачується працівникам за час відпусток, тимчасової непрацездатності, а також в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться із середньої заробітної плати (службові відрядження, звільнення працівників-донорів від роботи тощо), звільненим з роботи в місяці, за який здійснюється преміювання, за винятком тих, які вийшли на пенсію, звільнилися у зв`язку зі вступом на денну форму навчання до аспірантури Національної академії прокуратури України, за станом здоров`я або у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників (пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України), з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю України), чи перешли в порядку переведення на іншу роботу. 
56.          Оскільки позивача було звільнено з військової служби та з посади у зв`язку з проведенням організаційних заходів, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правомірного висновку що він має право на щомісячну премію за квітень 2017 року пропорційно відпрацьованому часу у межах фонду преміювання, за відсутності інших підстав для такої невиплати.
57.          Таким чином доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
58.          Судові рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (з урахуванням грошової винагороди військовослужбовцям військових прокуратур за участь в антитерористичних операціях) та компенсації за невикористану у 2017 році відпустку, не є предметом касаційного оскарження.
59.          Відповідно до статті 343 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
60.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року N 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд          
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Генеральної прокуратури України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №826/15594/17 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	М.В. Білак  О.А. Губська   І.В. Дашутін