УХВАЛА

27 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/12759/17
адміністративне провадження № К/9901/16297/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві (ГУ ДПС) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі за позовом Головного управління ДФС у м. Києві (ГУ ДФС) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
У С Т А Н О В И В :
Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 26.12.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020, в задоволенні позову ГУ ДФС про стягнення з відповідача податкового боргу у сумі 781' 616,96 відмовив.
Позивач подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 у цій справі.
Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС)).
Частиною першою статті 13 КАС визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податкового боргу з визначеної згідно із податковим повідомленням-рішенням від 18.10.2016 №0054091306 та №0054101306 суми грошового зобов`язання у відповідача немає. Такий висновок суди зробили відповідно до встановлених у справі обставин щодо направлення ОСОБА_1 вказаних податкових повідомлень-рішень на адресу: АДРЕСА_1 , тоді як в акті перевірки, у загаданих податкових повідомленнях - рішеннях та податковій вимозі зазначена інша адреса ( АДРЕСА_2 ). Крім того, згідно з інформацією Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві місцем проживання ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_3 , до 10.03.2015 місцем реєстрації відповідача була адреса: АДРЕСА_4 . Доказів того, що податкова адреса відповідача змінилася на АДРЕСА_1 , позивач не надав. Повернення податкових повідомлень - рішень, а також акта та податкової вимоги як невручених свідчить про необізнаність відповідача щодо визначення йому суми грошового зобов`язання, що, у свою чергу, виключає її узгодженість, а відтак і податковий борг щодо цієї суми. Суди першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору застосували норми підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 57.3 статті 57, пункту 59.1 статті 59 ПК, зробивши висновок, що сума, яку ГУ ДПС просило стягнути з відповідача, не є податковим боргом, як не узгоджена в установленому нормами ПК порядку.
Застосування судами попередніх інстанцій зазначених норм матеріального права відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, зробленому зокрема у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 (справа №826/11455/15).
Посилання відповідача в касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 31.08.2018 у справі №826/14195/16 є необґрунтованим, оскільки постанова Верховного Суду про направлення справи на новий розгляд відповідно до частини шостої статті 353 КАС не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи. Відтак посилання на таку постанову як на таку, що містить висновок щодо застосування норм права, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС повинні враховувати суди при розгляді інших справ, не має правової підстави.
Керуючись статтями 248, 328, пунктом 6 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Є.А. Усенко М.М. Гімон   М.Б. Гусак