ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 серпня 2020 року           справа №360/692/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Сіваченка І.В.,
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі  №360/692/20 (головуючий І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Кремінської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                    ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.34-38) просив
- визнати противоправним та скасувати рішення Кремінської міської ради від 21 серпня 2019 року № 49/15 про відмову позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах сел. Стара Краснянка площею 2,00 га, кадастровий номер: 4421610103:03:022:0016, для ведення особистого селянського господарства та відмові в передачі її в приватну власність;
- зобов`язати Кремінську міську раду повторно розглянути заяву позивача від 08.07.2019 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер 4421610103:03:022:0016, із земель комунальної власності Кремінської міської ради, що розташована в межах населеного пункту селища Стара Краснянка, Кремінського району, Луганської області для ведення особистого селянського господарства та надання її у власність у відповідності до частини 9 статті 118 Земельного Кодексу України.
В обґрунтування позову зазначив, що 08.04.2019 звернувся до відповідача з питанням надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки у власність.
У визначений місячний строк Кремінська міська рада не надала дозволу на розроблення проекту землеустрою, також не надала мотивованої відмови.
На замовлення позивача розроблено та погоджено проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки позивачу із земель комунальної власності Кремінської міської ради для ведення особистого селянського господарства.
08.07.2019 позивач з заявою направив до відповідача погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. 
21.08.2019 відповідачем прийнято рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства та відмові в передачі її в приватну власність.
Відмова мотивована наявністю рішення  ради від 05.06.2019 року № 46/37 «Про відмову в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 » та рішення ради від 26.06.2019 року № 47/14 «Про створення громадських сіножатей в межах с. Стара Краснянка», відповідно до ст.ст. 12, 34, 83 ЗК України, ст.26 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні»
Рішення Кремінської міської ради від 21 серпня 2019 року № 49/15 про відмову позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є протиправним, суперечить положенням законодавства України, та порушує права позивача.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
Обгрунтування апеляційної скарги. 
Єдиними підставами для відмови в затвердженні проекту землеустрою є те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, визначеному ст.186-1 ЗК України, та відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках, відсутність відомостей про державну реєстрацію сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Оскільки проект землеустрою був погоджений у встановленому законом порядку, відповідач повинен був прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. 
Суд першої інстанції не звернув уваги на порушення відповідачем строку та процедури розгляду та прийняття як рішення по затвердженню проекту землеустрою, так і рішення про відмову в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за яким позивач звертався раніше і яке визначено відповідачем як підстава у відмові в затвердженні проекту землеустрою.
Не відповідає закону  і рішення від 26.06.2019 року «Про створення громадських сіножатей в межах сел. Стара Краснянка», яке також визначено відповідачем, як підстава відмови в затвердженні проекту землеустрою.
Суд першої інстанції не врахував судову практику Верховного Суду по аналогічним спорам.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
08 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Кремінської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га, із земель комунальної власності Кремінської міської ради, що розташована в межах населеного пункту селища Стара Краснянка Кремінського району Луганської області, для ведення особистого селянського господарства, разом з якою надав копію паспорта та графічний матеріал із зазначенням місця розташування земельної ділянки (арк. спр. 14-15).
Заява отримана відповідачем 12 квітня 2019 року, що підтверджено відбитком штампу вхідної кореспонденції.
За довідкою відділу у Кремінському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 31 травня 2019 року № 1013/163-19 зазначена у заяві земельна ділянка, орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту селища Стара Краснянка Кремінського району Луганської області, враховується у розділі ІІ форми 6 зем, а саме: шифр рядка 96 (землі, не надані у власність або постійне користування в межах населеного пункту); гр. 05 (рілля); категорія земель землі сільськогосподарського призначення; земельна ділянка не відноситься до особо цінних земель (арк. спр. 20).
Листом міського голови від 15 травня 2019 року № Ж-138/3-14 повідомлено ОСОБА_1 , що його заява буде розглянута постійною комісією міської ради з питань землекористування, архітектури, благоустрою, будівництва та екології за участю представників мешканців сел. Стара Краснянка з виїздом на місцевість та у його присутності (арк. спр. 56).
За протоколом зборів Старокраснянської громади від 26 травня 2019 року присутні на зборах жителі села Стара Краснянка вирішили в оренду, чи будь-яку власність землі сінокосу не надавати, просити міську раду про закріплення цього сінокосу за громадою (арк. спр. 57).
Позивач 27 травня 2019 року звернувся за розробкою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту селища Стара Краснянка Кремінського району Луганської області, за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Кремінської міської ради, що підтверджено копіями договору від 27 травня 2019 року № 37, укладеним позивачем з ПП Землевпорядна фірма Континент-ЛВК, та завдання на виконання робіт (арк. спр. 16-18).
Про замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без отримання дозволу Кремінської міської ради позивач 27 травня 2019 року письмово повідомив відповідача, що підтверджено копією повідомлення із відміткою про його отримання відповідачем (арк. спр. 19).
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджений з територіальним органом Держгеокадастру, що підтверджено копією висновку від 02 липня 2019 року № 9557/82-19 (арк. спр. 21), та відділом містобудування та архітектури Кремінської районної державної адміністрації, що підтверджено копією висновку від 26 червня 2019 року № 49/13-19 (арк. спр.22).
Сформовану земельну зелінку, кадастровий номер 4421610103:03:022:0016, 08 липня 2019 року зареєстровано у Державному земельному кадастрі, що підтверджено витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (арк. спр. 23-25).
Жителі селища Стара Краснянка 30 травня 2019 року звернулися до Кремінської міської ради за закріпленням громадського сінокосу, розташованого в районі вулиць Шахтарська та Ольхова, за громадою села та у подальшому не приймати рішень щодо виділення громадського сінокосу у приватну власність будь-яким громадянам (арк. спр. 58).
Згідно з протоколом засідання постійної депутатської комісії з питань землекористування, архітектури, будівництва та екології від 30 травня 2019 року № 47 (питання за номером 2) комісія вирішила погодитися з проектом рішення без змін та доповнень і винести на розгляд сесії проект рішення Про відмову в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 (сел. Стара Краснянка) (арк. спр. 59-71).
Рішенням Кремінської міської ради від 05 червня 2019 року № 46/37 відмовлено в наданні дозволу позивачу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах сел. Стара Краснянка, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства з послідуючою передачею її в приватну власність (арк. спр. 72).
Дослідженням змісту цього рішення встановлено, що відповідачем його прийнято, враховуючи протокол зборів мешканців селища Стара Краснянка від 26 травня 2019 року та звернення мешканців селища щодо оформлення даної земельної ділянки як громадські сіножатні, керуючись статтями 12, 34, 83 Земельного кодексу України, статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.
Зазначене рішення вручено позивачу 10 червня 2019 року, що підтверджено його підписом про отримання у журналі реєстрації і видачі рішень відповідача (арк. спр. 73).
Згідно з протоколом засідання постійної депутатської комісії з питань землекористування, архітектури, будівництва та екології від 20 червня 2019 року № 48 (питання за номером 7) комісія вирішила погодитися з проектом рішення без змін та доповнень і винести на розгляд сесії проект рішення Про створення громадських сіножатей в межах селища Стара Краснянка (арк. спр. 74-86).
Рішенням Кремінської міської ради від 26 червня 2019 року № 47/14 затверджено Положення про громадські сіножатні, які створюються в межах селища Стара Краснянка Кремінської міської ради Кремінського району Луганської області; надано дозвіл Кремінській міській раді на проведення інвентаризації земельної ділянки із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення приблизною площею 7,0 га з визначенням виду угідь сіножатні, для створення громадських сіножатей, розташованих в межах селища Стара Краснянка; Кремінській міській раді оформити через землевпорядну організацію, яка має право на виконання цих робіт, технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, погодити у встановленому законом порядку та надати міській раді на розгляд та затвердження (арк. спр. 88).
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 08 липня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, яка розташована в межах населеного пункту селища Стара Краснянка Кремінського району Луганської області, за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Кремінської міської ради, разом з якою надав проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та копію довіреності (арк. спр. 26).
Заява отримана відповідачем 08 липня 2019 року, що підтверджено відбитком штампу вхідної кореспонденції та підписом уповноваженої особи відповідача.
Листом міського голови від 10 липня 2019 року № Ж 299/3-14, Ж 301/3-14 повідомлено позивача, що заява буде розглянута постійною комісією міської ради з питань землекористування, архітектури, благоустрою, будівництва та екології та буде винесений відповідний проект рішення на розгляд депутатам на чергову сесію міської ради відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації та Регламенту Кремінської міської ради 7 скликання (арк. спр. 28).
Згідно з протоколом засідання постійної депутатської комісії з питань землекористування, архітектури, будівництва та екології від 16 серпня 2019 року № 50 (питання за номером 2) комісія вирішила погодитися з проектом рішення без змін та доповнень і винести на розгляд сесії проект рішення «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її в приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1  (арк. спр. 92-97).
Рішенням Кремінської міської ради від 21 серпня 2019 року № 49/15 відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах селища Стара Краснянка, площею 2,00 га, кадастровий номер 4421610103:03:022:0016, для ведення особистого селянського господарства та відмовлено в передачі її в приватну власність (арк. спр. 29).
Підставою відмови у спірному рішенні визначено наявність рішення 46 сесії міської ради 7 скликання від 05 червня 2019 року № 46/37 «Про відмову в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 (сел. Стара Краснянка) та рішення 47 сесії міської ради 7 скликання від 26 червня 2019 року № 47/14 «Про створення громадських сіножатей в межах сел. Стара Краснянка», відповідно до ст.ст.12, 34, 83 Земельного кодексу України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив, зокрема,  з того, що наявність рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, яке позивачем не оскаржувало та було чинним на час прийняття рішення від 21 серпня 2019 року про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, створювало перешкоди у позитивному вирішенні питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі  статті 1 Закону України від 21.05.1997 № 280/97 ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон-№280/97 ВР) основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення:
територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр;
загальні збори - зібрання всіх чи частини жителів села (сіл), селища, міста для вирішення питань місцевого значення.
Згідно з частинами першою, другою статті 8 Закону № 280/97-ВР загальні збори громадян за місцем проживання є формою їх безпосередньої участі у вирішенні питань місцевого значення. Рішення загальних зборів громадян враховуються органами місцевого самоврядування в їх діяльності.
Відповідно до статті 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
На підставі пунктів 8, 9 частини четвертої статті 42 Закону №280/97-ВР сільській голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.
Частинами першою, другою та десятою статті 59 Закону № 280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Згідно з частиною третьою статті 15 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI Про доступ до публічної інформації проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.
Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
На підставі пунктів «а», «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Частиною третьою статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Відповідно до частини другої статті 34 Земельного кодексу України  органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.
Згідно з частинами першою та другою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
На підставі пункту «в»  частини третьої статті 116 Земельного кодексу України  безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України, зокрема:
- громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. 
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. 
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). 
У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина шоста);
- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. 
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (частина сьома);
- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу(частина восьма);
- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом-після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята);
- відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята);
- у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята).
Згідно з пунктом б частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Частиною шостою статті 186 Земельного кодексу України визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб`єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, - копії такої завіреної розробником документації (частина п`ятнадцята статті 186 Земельного кодексу України).
Відповідно до частини сімнадцятої статті 186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації 
Положеннями частини вісімнадцятої статті 186 Земельного кодексу України встановлено, що кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами.
Відповідно до частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту (частина четверта статті 186-1 Земельного кодексу України).
Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина п`ята статті 186-1 Земельного кодексу України).
Згідно з частиною шостою статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Системний аналіз вищевикладених положень законодавства свідчить, що прийняття відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність є результатом певної процедури, яка йому передує і включає такі послідовні стадії:
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;
2) отримання у місячний строк дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);
3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується у відповідності до приписів статті 186-1 Земельного кодексу України;
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що такий орган у двотижневий строк зобов`язаний прийняти відповідне рішення.
Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.
Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого земельного питання. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.
За такого правового регулювання можна дійти висновку, що відмова органу виконавчої влади або місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою фактично створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу, а тому може бути предметом судового оскарження. 
У випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 17 грудня 2018 року у справі № 509/4156/15-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 78626478), в якій колегією суддів Судової палати здійснено відступ від правового висновку, висловленого у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 804/3703/16, що рішення суб`єкта владних повноважень на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою не має правового значення і не порушує права особи.
Як свідчать матеріали справи  позивач 08 квітня 2019 року звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Всупереч вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України Кремінська міська рада протягом місяця з дня реєстрації вказаної заяви рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні) не прийняла.
Як наслідок такої бездіяльності відповідача, у позивача відповідно до положень частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України виникло право протягом одного місяця від дня закінчення місячного строку з часу реєстрації клопотання у відповідача замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу.
Судами встановлено, що позивач наданим йому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України правом скористався та 27 травня 2019 року звернувся до землевпорядної організації за розробкою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, уклав відповідний договір, про що письмово повідомив Кремінську міську раду.
Однак, надане в такому випадку заявнику частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України право виготовлення землевпорядної документації без згоди уповноваженого органу не викликає беззаперечного обов`язку затвердити такий проект землеустрою, такий орган лише зобов`язаний розглянути такий проект та прийняти обгрунтоване рішення за результатом розгляду.
У свою чергу Кремінською міською радою 05 червня 2019 року прийнято рішення № 46/37, яким відмовлено в наданні дозволу ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах сел. Стара Краснянка, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства з послідуючою передачею її в приватну власність. Рішення отримано позивачем 10 червня 2019 року, що підтверджено підписом у журналі реєстрації і видачі рішень відповідача.
Суд зазначає, що строк розгляду заяви є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). 
Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. 
Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. 
Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень органу місцевого самоврядування і втрату ним правоможності на ухвалення будь-яких рішень, в тому числі й тих, які є предметом спору у цій справі.
Позивач не звертався до суду з позовом про скасування рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, тому на час прийняття відповідачем рішення від 21 серпня 2019 року № 49/15 про відмову ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рішення Кремінської міської ради від 05 червня 2019 року № 46/37 було чинним та створювало перешкоди у позитивному вирішенні питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою.
Вищевказана обставина зазначена відповідачем у рішенні від 21 серпня 2019 року № 49/15, як така, що стала підставою для його прийняття.
Також підставою для відмови позивачу в затвердженні проекту землеустрою зазначено рішення ради від 26 червня 2019 року № 47/14.
Суд не приймає доводи апелянта про незаконність та протиправність рішення Кремінської міської ради від 05 червня 2019 року № 46/37, рішення Кремінської міської ради від 26 червня 2019 року № 47/14 «Про створення громадських сіножатей в межах сел. Стара Краснянка», оскільки в межах цієї скарги зазначені рішення не є предметом оскарження, отже суди позбавлені повноважень надавати оцінку зазначеним рішенням, виходячи за межі предмету доказування.
Є неприйнятними доводи позивача про порушення відповідачем двотижневого строку прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки само по собі таке формальне порушення відповідачем реалізації своїх повноважень не свідчить про протиправність ухваленого рішення, тому не може бути підставою для його скасування.
Є такими, що не засновані на приписах закону доводи позивача, що єдиними підставами для відмови в затвердженні проекту землеустрою є непогодженість його в порядку, визначеному ст.186-1 ЗК України, відсутність обов`язкової державної експертизи, відсутність відомостей про державну реєстрацію сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, оскільки, як  вже зазначалося вище, відповідно до ч.6 ст.186-1 Земельного Кодексу України визначено, що  підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Є неприйнятними посилання позивача на судову практику Першого апеляційного адміністративного суду, оскільки висновки в судових рішеннях судів апеляційної інстанції не є обов`язковими  при виборі і застосуванні норм права.
Щодо посилання позивача на рішення Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №1640/2594/18, у справі №825/602/17 та Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №591/5935/17, суд зазначає про відмінність обставин за цими справами стосовно обставин цієї справи. 
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  постанови суду першої інстанції не вбачається.
В зв`язку з тим, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати позивачу  не відшкодовуються відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями  308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі  №360/692/20  - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року у справі  №360/692/20  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 04 серпня 2020 року.
Касаційна скарга  на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України, пункту 3 розділу 6 «Прикінцеві положення» КАС України.
Повне судове рішення складено 04 серпня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                 І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                   А.В. Гайдар 

                                                                                                                   І.В. Сіваченко