УХВАЛА

14 вересня 2020 року 
Київ
справа №9901/281/20
адміністративне провадження №П/9901/281/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд),
перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
07 вересня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховному Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі - відповідач) із вимогами:
- «визнати відповідача бездіяльним як гаранта Конституції по захисту порушених конституційних прав позивача;
- визнати дії відповідача по розсилці звернень позивача стосовно захисту до нього в підпорядковані органи влади (Кабінет Міністрів України, Служби безпеки України, Управлінню внутрішніх справ, Генпрокурору України, Міністерству охорони здоров`я України) без контролю за виконання його доручень непрофесійними та абсурдними; 
- визнати відповідача співучасником в спланованому вбивстві позивача через відмову надати йому згідно з ІІ етапом медичної реформи по життєво необхідних ліків;
- зобов`язати відповідача сплатити позивачу матеріальну шкоду в розмірі 1 млн грн, для того щоб він міг спасти своє життя та купити собі хіміопрепарат вотріент, який йому як онкохворому зобов`язана надати держава України;
- зобов`язати відповідача сплатити позивачу моральну шкоду 2 млн грн, оскільки за його участю він приговорений до смерті».
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він неодноразово звертався до відповідача як гаранта Конституції України з пропозиціями щодо варіантів досягнення миру, однак відповідач такі не розглянув. Як громадянина України та виборця, на неодноразові письмові звернення позивача його жодного разу не записали на прийом до президента з актуальних питань безпеки та існування України. Органами влади, за діяльність яких відповідає відповідач, були порушенні конституційні права позивача, а саме:
- «ст. 3 Конституції України - не забезпечив мир для українців»;
- «ст. 43 Конституції України - за патріотизм, боротьбу з корупцією позивача позбавили права на працю»;
- «ст. 49 Конституції України - позивачу відмовлено як хворому в усіх видах медичної допомоги»;
- «ст. 22, 24, 103 Конституції України - Центральна виборча комісія своєю постановою №49 за 2019 рік визнала, що позивач має право вибирати, однак позбавила права бути обраним, оскільки останній не мав коштів внести заставу 2,5 млн грн, для того щоб його зареєстрували як кандидата в президенти України»;
- «ст. 60 Конституції України - керівникам поліції, прокуратури віддавалися злочинні накази про арешт позивача, проводилось незаконне кримінальне переслідування».
На думку позивача, відповідач повинен відповідати за усі вказані порушення (обставини). Також позивач указує, що відповідач разом з Міністерством охорони здоров`я України спланували і здійснюють вбивство позивача як онкохворого, відмовляючи в наданні йому медичної допомоги і ліків згідно з урядовою програмою. 
Водночас як сатисфакцію порушених прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 визначив компенсацію на його користь з відповідача 1 млн грн матеріальної та 2 млн грн моральної шкоди.
Дослідивши матеріали позовної заяви, Суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху з огляду на таке.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно з частиною першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Пунктами 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;   у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.
Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.
Як можна зрозуміти зі змісту позовної заяви, позивач виражає невдоволення з приводу того, що його численні звернення з пропозиціями до глави держави щодо варіантів досягнення миру, актуальних питань безпеки та існування України ігноруються. Позивач також наполягає, що відповідач як гарант Конституції України не забезпечив дотримання органами державної влади та місцевого самоврядування, окремими посадовими і службовими особами, а також низкою підприємств, установ і організацій вимог Конституції України. Окремо зазначає, що відповідач разом з Міністерством охорони здоров`я України спланували і здійснюють вбивство позивача як онкохворого, відмовляючи в наданні йому медичної допомоги і ліків згідно з програмою Кабінету Міністрів України. Підсумовує і вимагає виплатити йому відшкодування за завдані матеріальну і моральну шкоду, які визначає в сумах, що обчислюються мільйонами гривень.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір -  це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною четвертою статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
Відповідно до частини першої статті 266 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.
З огляду на викладене, Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження актів, дій, бездіяльності Президента України, які прийнято/вчинено/допущено у правовідносинах, в яких такий суб`єкт владних повноважень реалізовував свої владно-управлінські функції.
Водночас позивач не наводить аргументів, які саме конкретні рішення, дії чи бездіяльність Президента України як суб`єкта владних повноважень, який реалізував публічні владно-управлінські функції (повноваження) у публічних правовідносинах, що виникли між ним і відповідачем, безпосередньо порушили його суб`єктивне право й призвели до завдання йому матеріальної та моральної шкоди.
Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Згідно з вимогами пункту 3 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються ціна позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Проте позивач не навів жодних даних про реальний розмір понесених ним матеріальних втрат з посиланням на належні, достатні, допустимі та достовірні докази, як і не вказано, у чому такі втрати полягають (збитки, втрата заробітку, упущена вигода тощо).
Обґрунтування в адміністративному позові ОСОБА_1 суми заявлених ним матеріальних і моральних втрат і наведення, з якими конкретними діями, рішенням чи бездіяльністю відповідача вони пов`язані та який між ними причинно-наслідковий зв`язок відсутні.
Також частиною четвертою статті 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Письмовими доказами є документ (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів уважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частини перша, друга, четверта та п`ята статті 94 КАС України).
Водночас позивачем, у порушення вказаних вимог, до позовної заяви долучено копії документів, які не засвідчені в установленому порядку.
Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, установивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їхнього усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 169 КАС України).
З огляду на викладене, позовну заяву необхідно залишити без руху, установивши строк, протягом якого позивач має усунути вказані судом недоліки та подати до Верховного Суду уточнену позовну заяву до суб`єкта владних повноважень/суб`єктів владних повноважень із урахуванням приписів процесуального закону, а також з викладенням обставин та обґрунтувань, з якими позивач пов`язує порушення своїх прав, свобод та інтересів рішеннями, діями чи бездіяльністю такого суб`єкта/таких суб`єктів, та з посиланням на відповідні докази. У випадку заявлення позовних вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача/відповідачів, заподіяної їхніми рішеннями, діями чи бездіяльністю, позивачу необхідно вказати обґрунтований розрахунок суми, заявленої до стягнення. Також до позовної заяви з усуненими недоліками необхідно додати її копії відповідно до кількості учасників справи та належним чином засвідчені копії документів, додані до такої заяви.
Керуючись статтями 161, 169, 243, 248, 266 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не оскаржується.
Суддя:                                                                                 О.Р. Радишевська