У Х В А Л А  
31 липня 2020 року
м. Київ
справа № 226/2435/15
провадження № 61-10655ск 20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дмитровського міського  суду Донецької області від 27 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю і поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю і поділ майна,
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю і поділ майна.
В листопаді 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.
Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27 грудня                               2019 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 23 жовтня 2003 року по 09 січня 2015 року .
Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:
житловий будинок АДРЕСА_1 , позначений згідно технічного паспорту на плані літерою А1 із господарчими спорудами та побудовами згідно технічного паспорту:                                     п2, п2-1 - погріб; а1, а2 - прибудова; Ж1 - літня кухня; В1, Д1, Е1 - сарай; Г-1-вбиральня; З-1 - душ; И-1 - гараж; К-1 - альтанка; №1-3 - огорожа; №2 - ворота; І - вимощення;
земельну ділянку за кадастровими № 1411300000:01:016:0066 площею 0.1000 га та № 1411300000:01:016:0096 площею 0.0467 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Поділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 таким чином:
визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , позначеного згідно технічного паспорту на плані літерою - А1 із господарчими спорудами та побудовами згідно технічного паспорту: п2,п2-1 - погріб; а1, а2 - прибудова; Ж1 - літня кухня; В1, Д1, Е1 - сарай; Г-1-вбиральня; З-1 - душ; И-1 - гараж; К-1 - альтанка; №1-3 - огорожа; №2 - ворота; І - вимощення;
визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , позначеного згідно технічного паспорту на плані літерою - А1 із господарчими спорудами та побудовами згідно технічного паспорту: п2,п2-1 - погріб; а1, а2 - прибудова; Ж1 - літня кухня; В1, Д1, Е1 - сарай; Г-1-вбиральня; З-1 - душ; И-1 - гараж; К-1 - альтанка; №1-3 - огорожа; №2 - ворота; І - вимощення;
визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровими № 1411300000:01:016:0066 площею 0.1000 га та № 1411300000:01:016:0096 площею 0.0467 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;
визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровими № 1411300000:01:016:0066 площею 0.1000 га та № 1411300000:01:016:0096 площею 0.0467 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;
визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за 1/2 частку автомобіля Chevrolet Lacetti, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 70 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1871,35 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1400 грн.
В задоволенні інших позовних вимог зустрічного позову відмовлено.
Постановою Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 27 грудня                          2019 року в частині встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу змінено.
Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 09 січня 2015 року .
В іншій частині рішення Димитровського міського суду Донецької області                            від 27 грудня 2019 року залишено без змін.
14 липня 2020 року, засобами поштового зв`язку,  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дмитровського міського  суду Донецької області від 27 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року, в якому вона просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає як підставу касаційного оскарження судових рішень пункти 1, 4 частини 2 статті 389 ЦПК України.
Скаржник вважає, що суд застосував положення статі 74 СК України                                (щодо  права на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) до спірних правовідносин без врахування правових висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15,                             від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, в яких зазначено, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у в утриманні житла, його ремонту, наявність спільних обов`язків відносно один одного. При чому, факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, установлені відносини, які притаманні подружжю.
Також, посилається на пункт 1 частини 3 статті 411 ЦПК України та вважає, що суд не дослідив всі зібрані докази у справі, а саме спільні фотографії сторін та пояснення свідків, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою                                                    ОСОБА_1 на рішення Дмитровського міського  суду Донецької області від 27 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року на підставі пунктів першого, четвертого частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати із Димитровського районного суду Донецької області цивільну                               справу № 226/2435/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю і поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю і поділ майна.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          В. М. Сімоненко
                                                                                                                     С. Ю. Мартєв
                                                                                                                     Є. В. Петров