ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/852/20  Номер провадження 33/814/482/20	Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В.  Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем Лимар О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, інваліда ІІ групи,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,4 грн.

Згідно з постановою, 02.05.2020 о 17 год. 00 хв. в м. Миргород по вул. Гоголя, 172, ОСОБА_1 керував автомобілем KIA PICANTO д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
В цей же день о 17 год. 00 хв. в м. Миргород по вул. Гоголя, 172, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем KIA PICANTO д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.п. 12.1, 13.1 ПДР, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху та, не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 210994 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
В цей же день о 17 год. 00 хв. в м. Миргород по вул. Гоголя, 172, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем KIA PICANTO д.н.з. НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої він був причетний, чим порушив п. 2.10.A ПДР України. 

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі просить скасувати постанову відносно нього за ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та прийняти нову постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а провадження у справі за ч. 1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП закрити.
Вказує, що після ДТП він з потерпілим ОСОБА_2 , оскільки у нього не було коштів на відшкодування збитків, поїхали до нього додому для передачі коштів, але по дорозі були зупинені працівниками поліції.
Зазначає, що жодних дій спрямованих на приховання факту ДТП або обставин її скоєння він не вчиняв.
Крім того посилається на те, що іншого учасника ДТП ОСОБА_2 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, однак він також залишив місце ДТП.
Щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначає, що свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні дали пояснення, що при них поліцейський не пропонував пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, а лише запропонував пройти огляд у встановленому законом порядку, і це є зафіксовано на відеозаписі, який був переглянутий в судовому засіданні. Також свідки пояснили, що ніяких ознак алкогольного сп`яніння вони в нього не бачили і поліцейський їх ні йому ні свідкам не повідомляв.
Зауважує, що порядок проведення огляду встановлений законом йому ніхто не роз`яснював і він йому на той час не був відомий.
Також в справі відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

       Дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку. 
Суддею першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та правильно встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.                
       Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Із наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії БД № 272488, серії БД № 272490, серії БД 272489 від 02.05.2020, схемою місця ДТП, показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були допитані в суді першої інстанції та показали, що ОСОБА_1 дійсно в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, відеозаписом в їх сукупності.
        ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не наводить жодного доводу чи заперечення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а отже з огляду на наявність доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, визнання ним вини в суді першої інстанції, та відсутність заперечень щодо цього, вважаю висновок судді першої інстанції про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, правильним та належним чином обґрунтованим.
Поміж тим ОСОБА_1 не погоджується з притягненням його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заперечуючи вину за ст. 122-4 КУпАП вказує, що після ДТП він з потерпілим ОСОБА_2 , оскільки у нього не було коштів на відшкодування збитків, поїхали до нього додому для передачі коштів та жодних дій спрямованих на приховання факту ДТП або обставин її скоєння він не вчиняв.
При цьому, іншого учасника ДТП ОСОБА_2 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.
Однак, такі доводи є безпідставними з огляду на таке.
Пунктом 2.10 Правил дорожнього руху передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;
в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;
ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;
е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;
є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Тобто, ОСОБА_1 порушивши вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху, не залишився на місці пригоди, перемістив транспортний засіб, не повідомив працівників поліції про пригоду, а тому його дії є безумовною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.
Факт не притягнення до адміністративної відповідальності іншого учасника ДТП ОСОБА_2 не береться до уваги, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється виключно відносно тієї особи, відносно якої складений адміністративний протокол.
Заперечення ОСОБА_1 проти визнання його винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП також не заслуговують на увагу.
Керування транспортним засобом підтверджується як самим ОСОБА_1 так і наявними в справі доказами, наведеними вище.
Згідно з п. 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 272488 від 02.05.2020 вбачається, що у інспектора СРПП № 4 Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Решітька Р.М. виникли підозри щодо перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння з ознаками - запах спиртного з ротової порожнини, нечітка вимова.
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в установленому законом порядку, від проходження якого останній відмовився в присутності двох свідків, що підтверджено показаннями свідків в суді першої інстанції та відеозаписом.
       Пунктом 2.5 ПДР передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже пропозиція поліцейського про проходження огляду у встановленому законом порядку, всупереч доводам апелянта, відповідає вимогам п. 2.5 ПДР.
Не роз`яснення порядку проведення огляду та відсутність у справі направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння жодним чином не впливає на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд не проводився за наявності відмови ОСОБА_1 від його проходження, а тому були відсутні підстави для роз`яснення порядку такого огляду та складання направлення для його проходження до закладу охорони здоров`я.
За наведених обставин, вважаю доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а  постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                                Н.М. Харлан