КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
                                    Апеляційне провадження № 22-ц/824/8581/2020
                              Справа 752/16137/17
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем   України
 
02 вересня 2020 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            головуючого судді                Кашперської Т.Ц.,
            суддів                                      Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
            за участю секретаря              Богдан І.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Хоменко В.С. в м. Київ 19 лютого 2020 року про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -
в с т а н о в и в :
 
В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
В травні 2018 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, посилаючись на те, що за час шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 народжено двоє дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є малолітньою дитиною, на даний час між подружжям виникає питання щодо того, з ким в подальшому перебуватиме дитина. Враховуючи незадовільний стан здоров`я ОСОБА_4 , потребу в особливому догляді за ним, проживання дитини не з матір`ю може негативно вплинути на стан здоров`я та психоемоційний стан дитини. Враховуючи обставини щодо приховування від дитини можливості припинення шлюбних відносин, що сприйматиметься сином скоріш за все як припинення сім?ї як такої, та може спричинити погіршення стану здоров`я, вважає за необхідне продовжувати створювати для сина всі необхідні умови для усвідомлення ним сталості та незмінності сімейних традицій та відносин. Крім того, враховуючи обставини щодо стану здоров?я дитини, вважала обґрунтованим стягнення з ОСОБА_2 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно в якості аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. 
На підставі вищевикладеного просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 22 травня 2018 року і до повноліття дитини.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
 
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що суд розцінив її дії щодо подання заяв про відкладення розгляду справи з поважної причини, клопотання про надання строку для примирення, апеляційних скарг на судові рішення як такі, що є зловживанням процесуальними правами. Однак чинний ЦПК України не визначає її дії як незаконні, фактично ухвалою її позбавлено фундаментальних прав на доступ до правосуддя, на справедливий суд, на отримання судового рішення. Вона звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів з метою захисту та забезпечення інтересів своєї дитини ОСОБА_4 , який страждає на дитячий аутизм, однак не мала можливості бути присутньою кожного судового засідання з огляду на особливий стан своєї дитини, і кожного разу повідомляла суд про поважні причини своєї відсутності. Щодо подання апеляційних скарг на судові рішення, то на її погляд це ніяк не може розцінюватись як зловживання процесуальними правами, адже таке право прямо передбачено ч. 1 ст. 43 ЦПК України.
Вказувала, що взагалі не повідомлялась про розгляд справи 19 лютого 2020 року, адже на її адресу не надходила судова повістка про призначення судового засідання по справі. Суд проігнорував її заяву про зміну місця проживання, що була подана до суду 18 лютого 2020 року, та не повідомив її за належною адресою про дату та час розгляду справи. Відтак суд за відсутності належного повідомлення про дату та час судового розгляду постановив ухвалу без її участі, що позбавило її права на належний судовий захист. Посилалася на правові позиції Верховного Суду в постановах від 16 січня 2019 року у справі № 369/216/17, від 04 вересня 2019 року у справі № 349/1031/17, Великої Палати Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 461/10610/13-ц.
Зазначала, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд не врахував положень ст. 257 ЦПК України, що передбачає вичерпний перелік підстав для залишення позову без розгляду, який розширеному тлумаченню не підлягає. Так, посилання суду на наявність хоча б однієї з таких підстав оскаржувана ухвала не містить. Крім того, судом не обґрунтовано наявність жодної з підстав, передбачених ч. 2 ст. 44 ЦПК України, для визнання її дій зловживанням процесуальними правами. В оскаржуваній ухвалі викладено лише перебіг розгляду справи в суді, за результатом чого суд зробив помилковий висновок про затягування нею розгляду справи, що є зловживанням процесуальними правами. Проте не наведено жодного мотивованого доводу, чому її дії щодо реалізації своїх процесуальних прав, наданих їй ч. 1 ст. 43 ЦПК України як учаснику справи, суд вважає затягуванням розгляду справи. Залишення її позову без розгляду з підстав, не передбачених ст. 257 ЦПК України, може призвести до порушення її права на справедливий судовий розгляд у частині доступу до правосуддя, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, суд в оскаржуваній ухвалі начебто звинувачує її в тому, що у даній справі тричі змінювався склад суду, хоча це питання до системи правосуддя в Україні, а не до неї.
 
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Залишаючи зустрічний позов про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів без розгляду ухвалою від 19 лютого 2020 року, суд першої інстанції виходив із зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, посилаючись на зміст ст. 44 ЦПК України, та вказував та те, що відповідач усіма можливими способами намагається затягнути розгляд справи, і оскільки на адресу суду заяв про розгляд справи за відсутності позивача за зустрічним позовом не надходило, суд позбавлений можливості розглянути зустрічний позов.
 
Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.
 
Із матеріалів справи вбачається, що в серпні 2017 року ОСОБА_2 подав позов до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а. с. 2 т. 1).
Згідно відповіді Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб від 01 вересня 2017 року № 100/35-1560, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 18 т. 1).
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 22 вересня 2017 року, судову повістку направлено відповідачу за адресою АДРЕСА_1   (а. с. 19, 21 т. 1).
В судове засідання 22 вересня 2017 року відповідач не з`явилася, в зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 03 жовтня 2017 року, про що відповідача повідомлено повісткою, направленою за тією ж адресою (а. с. 29 т .1).
Обидві судові повістки повернуто до суду із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання» (а. с. 30 - 31 т. 1).
В судове засідання 03 жовтня 2017 року відповідач не з`явилася, в зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 02 листопада 2017 року, про що відповідача повідомлено повісткою, направленою за тією ж адресою (а. с. 36 т .1), а на а. с. 35 т. 1 міститься розписка повідомлення про день та час судового засідання представника відповідача ОСОБА_5 від 09 жовтня 2017 року.
30 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду від 13 вересня 2017 року про відкриття провадження у справі в зв`язка із порушенням правил підсудності, оскільки фактичним місцем її проживання є АДРЕСА_2 (а. с. 42 - 43 т. 1), а 02 листопада 2017 року - також заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку із поданням апеляційної скарги та хворобою відповідача (а. с. 47 - 49 т. 1).
В зв`язку із поданням апеляційної скарги справу було направлено до Апеляційного суду м. Києва.
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін (а. с. 99 - 100 т. 1).
12 березня 2018 року справу повернуто до Голосіївського районного суду м. Києва (а. с. 111 т. 1).
Судовою повісткою, направленою на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , відповідача викликано в судове засідання на 11 квітня 2018 року (а. с. 112 т. 1).
На а. с. 116 т. 1 знаходиться довідка, складена секретарем судового засідання, про зняття справи із складу у зв`язку з перебуванням судді на кваліфікаційному оцінюванні суддів.
Судовою повісткою, направленою на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , відповідача викликано в судове засідання на 23 квітня 2018 року (а. с. 118 т. 1).
На а. с. 126 - 127, 137 т. 1 знаходяться конверти із судовими повістками на ім`я ОСОБА_1 про виклик останньої в судові засідання на 11 квітня 2018 року та 23 квітня 2018 року, направлені за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , повернуті до суду із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання».
В судове засідання 23 квітня 2018 року відповідач не з`явилася, в зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 22 травня 2018 року. Судова повістка, якою відповідача повідомлено про час і місце розгляду справи, направлена за адресою АДРЕСА_2 , повернута до суду із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання» (а. с. 141 т. 1).
22 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, зазначивши місцем своєї реєстрації АДРЕСА_1 , а місцем фактичного проживання - АДРЕСА_2 (а. с. 144 т. 1).
В судовому засіданні 22 травня 2018 року, проведеному за участі представників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , залучено третю особу і відкладено в зв`язку з цим судове засідання до 02 липня 2018 року (а. с. 154 т. 1).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 06 липня 2018 року в зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Мирошниченко О.В. справу розподілено судді Шкіраю М.І., який ухвалою від 06 липня 2018 року прийняв справу до свого провадження і призначив судове засідання на 30 липня 2018 року (а. с. 169 - 170 т. 1).
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року в судовому засіданні, проведеному без участі сторін, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду в загальному позовному провадженні на 11 вересня 2018 року (а. с. 188 - 189 т. 1), про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлено судовою повісткою, направленою за адресою АДРЕСА_2 , яка повернута до суду із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання» (а. с. 193 т. 1).
На а. с. 215 т. 1 знаходиться довідка, складена секретарем судового засідання 11 вересня 2018 року, про те, що справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 06 грудня 2018 року в зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Шкірая М.І. справу розподілено судді Хоменко В.С., яка ухвалою від 11 грудня 2018 року прийняла справу до свого провадження і призначилапідготовче засідання на 17 січня 2019 року. Копію ухвали направлено ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 (а. с. 219 - 220, 223 т. 1).
В підготовче засідання 17 січня 2019 року ОСОБА_1 не з`явилася, в зв`язку з чим засідання відкладено до 28 лютого 2019 року, направлено їй судову повістку на адресу АДРЕСА_1 (а. с. 229 т. 1).
На а. с. 234 - 237 т. 1 знаходяться конверти із судовими повістками на ім`я ОСОБА_1 про виклик останньої в судові засідання на 17 січня 2019 року та 28 лютого 2019 року, направлені за адресою АДРЕСА_1 повернуті до суду із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання».
27 лютого 2019 року представник ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи (а. с. 2 т. 2).
На а. с. 5 - 6 т. 2 міститься клопотання ОСОБА_1 про надання подружжю строку для примирення терміном на 6 місяців.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року клопотання задоволено частково, надано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 строк для примирення три місяці, до 28 травня 2019 року (а. с. 19 - 20 т. 2).
27 травня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із тимчасовою непрацездатністю і пошуком адвоката, оскільки договір про надання правової допомоги з адвокатом Зубченко О.Є. нею розірвано; до клопотання додано копію листка непрацездатності із часом виходу на роботу 27 травня 2019 рокута відміткою «продовжує хворіти», копію додаткової угоди про розірвання договору про надання правової допомоги(а. с. 27 - 29 т. 2).
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року провадження у справі поновлено. В судовому засіданні закрито підготовче провадження, розгляд справи призначено на 17 липня 2019 року (а. с. 31 - 33 т. 2).
Копію ухвали від 28 травня 2019 року направлено ОСОБА_1 супровідним листом за адресою АДРЕСА_2 , який повернуто до суду із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання» (а. с. 37 - 39 т. 2).
16 липня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням на лікарняному по догляду за своєю хворою дитиною ОСОБА_4 , до якого додала копію листка непрацездатності (а. с. 40 - 41 т. 2).
17 липня 2019 року судове засідання відкладено на 06 вересня 2019 року, про що повідомлено ОСОБА_1 судовою повісткою, направленою на адресу АДРЕСА_1 (а. с. 47 т. 2).
30 серпня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду (а. с. 48 - 49 т. 2).
В зв`язку із поданням апеляційної скарги справу було направлено до Київського апеляційного суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала (а. с. 54 т. 2).
05 вересня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року, в якій просила змінити ухвалу, визначивши строк для примирення сторін тривалістю у шість місяців (а. с. 59 - 61 т. 2).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала (а. с. 65 - 66 т. 2).
30 вересня 2019 року справу повернуто до Голосіївського районного суду м. Києва (а. с. 68 т. 2).
На а. с. 69 т. 2 знаходиться судова повістка, якою ОСОБА_1 повідомляється про час та місце розгляду справи на 25 жовтня 2019 року за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року в частині зупинення провадження (а. с. 70 т. 2).
В зв`язку із поданням апеляційної скарги справу було направлено до Київського апеляційного суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто скаржнику (а. с. 95 - 97 т. 2).
03 лютого 2019 року справу повернуто до Голосіївського районного суду м. Києва (а. с. 100 т. 2).
На а. с. 101 - 102 т. 2 знаходиться судова повістка, якою ОСОБА_1 повідомляється про час та місце розгляду справи на 19 лютого 2020 року за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
На а. с. 103 - 108 т. 2 знаходяться конверти із судовими повістками на ім`я ОСОБА_1 про виклик останньої в судове засідання на 25 жовтня 2019 року, направлені за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , повернуті до суду із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання».
На а. с. 120 - 125 знаходяться повідомлення про відправлення ОСОБА_1 судової повістки про виклик до суду на 19 лютого 2020 року о 14.30 за відомими адресами проживання останньої, серед яких на а. с. 124 т.2 є відмітка про вручення відправлення ОСОБА_1 12 лютого 2020 року.
 
18 лютого 2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про зміну місця проживання та заміну третьої особи, в якій вона повідомляла і надавала докази, що проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 із 25 лютого 2019 року (а. с. 116 т. 2).
 
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства.
 
Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
 
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
 
Відповідно до ст. 143, 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали. Заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.
 
Разом із тим, залишаючи зустрічний позов ОСОБА_1 без розгляду, судом першої інстанції викладено у хронологічному порядку процесуальний рух справи в судах першої та апеляційної інстанцій, проте не наведено жодного мотивованого доводу, чому суд вважає дії ОСОБА_1 затягуванням розгляду справи, не надано оцінки її діям, не зазначено конкретної підстави, передбаченої ч. 2 ст. 44 ЦПК України, для визнання її дій зловживанням процесуальними правами.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦПК України подання заяв та клопотань, оскарження судових рішень у визначених судом випадках є правом кожного учасника справи, а отже саме по собі здійснення таких дій ОСОБА_1 не є підставою для визнання їх зловживанням процесуальними правами. 
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що під час розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 та їх повернення апеляційним судом дії позивача за зустрічним позовом зловживанням процесуальними правами не визнавалися.
 
Суд першої інстанції жодним чином не надав оцінки тій обставині, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , подаючи заяви про відкладення розгляду справи, надавала докази поважності неявки у вигляді копій листків тимчасової непрацездатності.
 
Апеляційний суд враховує, що суд першої інстанції не приходив до висновку про подання ОСОБА_1 завідомо безпідставного позову, а отже залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку є неспівмірним заходом для запобігання зловживанню процесуальними правами, застосування якого не забезпечує дотримання права позивача за зустрічним позовом на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
 
Підстави для залишення позовної заяви без розгляду, передбачені ч. 5 ст. 223 ЦПК України, судом першої інстанції встановлені не були.
 
Апеляційний суд також приймає до уваги, що заходи процесуального примусу, передбачені ст. 144 ЦПК України для спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, судом першої інстанції до ОСОБА_1 до моменту залишення позовної заяви без розгляду не застосовувалось.
 
Виходячи із вищевикладеного, висновки суду першої інстанції про зловживання позивачем за зустрічним позовом процесуальними правами і залишення позову без розгляду з цих підстав є передчасними та необґрунтованими.
 
Разом із тим, апеляційний суд не може погодитися із доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не була повідомлена про час та місце розгляду справи 19 лютого 2020 року, виходячи із наступного.
 
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст. ст. 128 - 130 ЦПК України.
 
Частинами 1 - 4 ст. 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
 
Згідно із ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
 
На а. с. 124 т. 2 знаходиться повідомлення про вручення відправлення, із якого вбачається, що судова повістка про виклик до суду у справі № 752/16137/17 на 19 лютого 2020 року вручена адресату ОСОБА_1 під її особистий підпис 12 лютого 2020 року, що свідчить про дотримання судом вимог ст. 128 - 130 ЦПК України.
 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2020 року.

 
Головуючий:                                                                          Кашперська Т.Ц.
 
            Судді:                                                                                     Фінагеєв В.О.  
 
                                                                                                            Яворський М.А.