ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 липня 2020 року           справа №360/934/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гарищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня  2020 року (повний текст складено 08 квітня 2020 року в м. Сєвєродонецьк ) у справі  № 360/934/20 (суддя І інстанції – Борзаниця С.В.) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови від 24.12.2019 про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 58975856,-
                                                              У С Т А Н О В И В:

                  02 березня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі також – позивач, ГУПФУ в Луганській області) звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі також – відповідач), в якій позивач просить скасувати постанову про накладення штрафу ВП  № 58975856 від 24.12.2019 у розмірі 5100 грн, винесену заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області.
          Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня  2020 року у справі  № 360/934/20 у задоволенні позовних вимог – відмовлено.
          Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
          В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 16.08.2018 Луганським окружним адміністративним судом було прийнято рішення по справі № 812/1096/18, яким головне управління було зобов`язане поновити виплату пенсії, зокрема, ОСОБА_1 з моменту її припинення на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Станично-Луганської районної державної адміністрації від 18.01.2018 № 130. 
     На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 по справі № 812/1096/18 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту її припинення. Суму пенсійних коштів за період з 01.03.2018 по 31.01.2019 у сумі 23836,34 грн. обліковано в управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
          Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.          
                   Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
          Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги,  і дійшла  наступного висновку.
      Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі № 812/1096/18 адміністративний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено; […] зобов`язно Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул.Шевченка, 9, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, код ЄДРПОУ 21782461) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_4 ) з моменту її припинення на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Станично Луганської районної державної адміністрації від 18.01.2018 № 130 (арк. спр. 28-37).
        За даними КП “ДСС” рішення у справі № 812/1096/18 набрало законної сили 11.12.2018.
        25.03.2019 стягувачем отриманий виконавчий лист № 812/1096/18   (арк. спр. 46-47).
23.04.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження (арк. спр. 44-45). 
        Постановою від 24.04.2019 заступника начальника   ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області відкрите виконавче провадження ВП № 58974088 з примусового виконання виконавчого листа № 812/1096/18, виданого 25.03.2019 Луганським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_4 ) з моменту її припинення на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Станично-Луганської районної державної адміністрації від 18.01.2018 № 130 (арк. спр. 49).
        Листом від 31.05.2019 № 8141/03-01 ГУПФУ в Луганській області повідомило відповідача, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 по справі № 8112/1096/18 управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту її припинення. Нарахована на виконання рішення суду пенсія за період з 01.03.2018 по 31.01.2019 у сумі 23836,34 грн обліковується в управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, який на теперішній час не визначений (арк. спр. 52).
        Постановою від 10.06.2019 заступника начальника   ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження” (арк. спр. 56).
        За результатами перевірки матеріалів виконавчого провадження начальником управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області винесено постанову від 23.10.2019, якою визнано дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області такими, що здійснені з порушенням вимог статті 39 Закону України “Про виконавче провадження”; зобов`язано державного виконавця скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 10.06.2019; забезпечити подальше виконання рішення суду у відповідності до вимог чинного законодавства України (арк. спр. 57-58).
        28.10.2019 заступником начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 58975856 (арк. спр. 60).
        Листом від 04.11.2019 № 16480/03-01 ГУПФУ в Луганській області повідомило відповідача, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 по справі № 812/1096/18 управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту її припинення. Нарахована на виконання рішення суду пенсія за період з 01.03.2018 по 31.01.2019 у сумі 23836,34 грн обліковується в управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку, який на теперішній час не визначений (арк. спр. 61).
        24.12.2019 державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн (арк. спр. 65).
        Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції зазначено, що  сукупність зібраних у справі доказів доводить, що постанова заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 24.12.2018 ВП    № 58975856 про накладення штрафу за невиконання рішення суду на Головне управління Пенсійного фону України в Луганській області у розмірі 5100,00 грн відповідає критеріям правомірності та обґрунтованості, у зв`язку з чим оскаржувана постанова про накладення штрафу є правомірною та скасуванню не підлягає.
          З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.
        Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.
         Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
        Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
         Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
         Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.02.2016 № 1404-VIII “Про виконавче провадження” (далі також - Закон № 1404-VIII, у відповідній редакції).
         Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
         Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
         Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
          Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
         Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
        Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
         Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
        Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
        Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
        З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
       Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 у справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі № 420/70/19.
       Висновки суду першої інстанції, з посиланням на приписи статті 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, стосовно того, що зобов`язання поновити виплату пенсії з моменту її припинення за судовим рішенням включає в себе як невід`ємну частину зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість з виплати пенсії, що виникла з моменту припинення виплати пенсії до моменту поновлення виплати пенсії. Тільки після виплати заборгованості з пенсії за минулий період рішення суду про зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України поновити виплату пенсії з моменту її припинення вважається виконаним, колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.
        Як убачається зі змісту резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі № 812/1096/18, а також у виконавчому листі, виданому Луганським окружним адміністративним судом 25.03.2019 у справі № 812/1096/18, міститься зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити виплату пенсії ОСОБА_16 з моменту її припинення на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Станично-Луганської районної державної адміністрації від 18.01.2018 № 130.
        Колегія суддів зазначає, що а ні рішення суду, а ні виконавчий лист, а ні постанова про відкриття виконавчого провадження  не містять вказівку на покладання судом на відповідача  в цій справі обов`язку як щодо перерахунку пенсії позивача за певний період так і щодо її виплати в певний термін. Текст  рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі № 812/1096/18  не містить посилання на приписи статті 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. А ні позивач, а ні  орган примусового виконання не звертались  до суду з заявами про роз`яснення судового рішення або зміну порядку і способу виконання судового рішення.
         Судом встановлено, що протоколом про перерахунок пенсії за пенсійною справою  № №/А 15365 – МВС від 15.01.2019, ОСОБА_16 поновлено виплату пенсії на виконання рішення суду з 01.02.2019 та здійснено розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № №/А 15365 – МВС від 15.01.2019, відповідно до якого ОСОБА_16 нараховано пенсію за період з березня 2018 року по січень 2019 року в сумі 23836,34 грн. 
        У контексті спору, що є предметом розгляду в цій адміністративній справі, треба зауважити, про процедурний аспект поновлено виплату пенсії, тобто точного і зрозумілого опису послідовності (алгоритму) дій ГУ ПФУ для досягнення необхідного результату рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі № 812/1096/18  не містить
          Спосіб захисту, який обрав позивач і який застосував суд, коли задовольнив його позовні вимоги у справі № 812/1096/18, покладав на ГУ ПФУ зобов`язання поновити виплату пенсії ОСОБА_16 з моменту її припинення на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Станично-Луганської районної державної адміністрації від 18.01.2018 № 130.
        Суд підкреслює, що в межах апеляційного провадження в цій справі суд  не надає і не може надавати правової оцінки судовому рішенню у справі №  812/1096/18, не роз`яснює вказаного судового рішення і не визначає способу його виконання. Це компетенція суду, який його ухвалив.
        Зазначене рішення суд аналізує тільки у взаємозв`язку з діями ГУ ПФУ щодо його виконання і тільки в аспекті, що дасть змогу оцінити наскільки обґрунтованою та правомірною є постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин. Тобто власне поважність причин як умови, з якою Закон України «Про виконавче провадження» пов`язує накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення, є тією обставиною, якій державний виконавець і суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не надали належної правової оцінки в цій справі.
       З огляду на викладене,  встановлені обставини справи, на підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів дійшла висновку про відсутність обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки рішення суду про поновлення виплату пенсії ОСОБА_16 з моменту її припинення на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Станично-Луганської районної державної адміністрації від 18.01.2018 № 130 позивачем виконано   і зазначена обставина сторонами визнається.  
         Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає,  що  позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною та   скасування постанови від 24.12.2019 про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 58975856 слід задовольнити.
                    Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
                 Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення у повній мірі з`ясував обставини справи, але неправильне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
                  Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

                Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня  2020 року у справі  № 360/934/20 – задовольнити.
                 Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня  2020 року у справі  № 360/934/20 – скасувати.
                 Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправною і скасування постанови від 24.12.2019 про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 58975856 – задовольнити.
          Визнати протиправною та скасувати  постанову про накладення штрафу ВП  № 58975856 від 24.12.2019 у розмірі 5100 грн, винесену заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області. 
                  Повне судове рішення складено 02 липня 2020 року.
         Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. 

                Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін 

                Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук      
                                                                                                    
                                                                                                                                  І.В. Сіваченко