Дата документу  Справа № 335/2418/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 33/807/421/20 Головуючий в 1-й інстанції – Шалагінова А.В.
Єдиний унікальний № 335/2418/20 
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП         Доповідач в 2-й інстанції – Білоконев В.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
03 липня 2020 року                                                                м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Білецького Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:
постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, притягнуто  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Також постановлено стягнути зі  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, 07.03.2020 о 04.00 год. в м. Запоріжжі по вул. Я. Новицького, 10, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Ford Fiesta», д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння кінцівок пальців рук, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп`яніння па місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» та медичного огляду у встановленому законодавством порядку в медичному закладі ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  зауважує, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся. У протоколі висловив незгоду з підозрою поліцейського. У протоколі апелянт не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Посилання судді на зазначену у протоколі фразу «не було часу» не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку. Суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського. Дослівно суть порушення сформульована наступним чином: «керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків». У зв`язку з цим звинувачення є незрозумілим, адже воно складається, по-перше, з двох частин: 1) керував з ознаками наркотичного сп`яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (якого саме не зазначено). Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмові від проходженні огляду (невідомо якого).
У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. У поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.
У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
Водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського процедурі оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.
Посилання у протоколі на порушення апелянтом п. 2.5 ПДР не ґрунтується на законі, оскільки згідно з протоколом ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння працівниками патрульної поліції, що суперечить п.2.5 ПДР України, та відповідно виключає в його діях порушення п.2.5 ПДР України.
Показання свідка 1 не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, оскільки у своїх письмових поясненнях свідок вказує, що ознакою сп`яніння ОСОБА_1 є «невідповідність поведінки обстановці», але така ознака серед переліку, зазначеного у протоколі, відсутня і цей факт ставить під сумнів показання цього свідка, у зв`язку з чим його не можна вважати достатнім і достовірним доказом. У письмових поясненнях свідка 2 зазначено, що ознакою сп`яніння  ОСОБА_1  є «зіниці очей не реагують на світло» і ці показання є сумнівними.
При наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.
Просить скасувати постанову судді відносно ОСОБА_1 та закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото  і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Всупереч твердженням апелянта, вважаю, що суд першої інстанції досить повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідив докази, які наявні в матеріалах справи, повно та правильно виклав їх у постанові, оцінив їх у плані відносності, допустимості, достовірності і на цих підставах дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП. 
Так, провина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими судом доказами: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 298305 від 07.03.2020 року; рапортом поліцейського від 07.03.2020 року;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідного огляду;
- направленням на огляд водія до закладу охорони здоров`я, згідно з яким огляд не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_2 від його проходження;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з якими вони обидва були свідками, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки і також відмовився від проходження такого огляду в медзакладі;
- довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» про відсутність повторності вчинення правопорушення;
- інформацією, що міститься на лазерному диску з відеозаписом реєстраторів поліцейських, згідно з якою він дійсно в присутності двох свідків відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки, і в медичному закладі.
Крім того, під час розгляду справи 19.05.2020 судом були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які, будучі попередженими про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, підтвердили, що 07.03.2020, приблизно о 04.00 год., громадянин ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у відповідному медичному закладі.
Інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП лейтенант поліції Сологуб С.О. до суду не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із перебуванням на лікарняному, копію якого додав до заяви. У заяві зазначив, що підтверджує інформацію, що зазначена ним у рапорті, доданому до матеріалів справи.
Відповідно до змісту вказаного рапорту, 07.03.2020 по вул. Якова Новицького, 10 було складено протокол у відношенні ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Ford», д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому відмовився на місці зупинки та в медичному закладі проходити огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків. На підставі вказаного щодо ОСОБА_2 було складено протокол про порушення п. 2.5 ПДР України за ч.1 ст. 130 КУпАП, від керування водія відсторонено. Оскільки ОСОБА_2  на момент зупинки не мав при собі свідоцтва про реєстрацію автомобіля, відносно нього також було складено постанову за порушення п. 2.1 ПДР України за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до інформації, що міститься на оглянутому в судовому засіданні лазерному диску, долученому до матеріалів справи, ОСОБА_2 дійсно у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, інспектор поліції зауважив, що від ОСОБА_2 наявний запах алкоголю, а також у нього наявні інші ознаки алкогольного сп`яніння – почервоніння очей, тремтіння кінцівок пальців рук, нестійка хода.

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними наступні доводи апелянта, зокрема про те, що:
- від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся;
- у протоколі апелянт не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я;
- посилання судді на зазначену у протоколі фразу «не було часу» не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку;
- дослівно суть порушення сформульована наступним чином: «керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків»;
- звинувачення є незрозумілими, адже воно складається, по-перше, з двох частин: 1) керував з ознаками наркотичного сп`яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (якого саме не зазначено);
- у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду;
- також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я;
- посилання у протоколі на порушення апелянтом п. 2.5 ПДР не ґрунтується на законі, оскільки згідно з протоколом ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння  працівниками патрульної поліції, що суперечить п.2.5 ПДР України, та відповідно виключає в його діях порушення п.2.5 ПДР України; 
- у поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров`я;
оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи і не підтверджуються наявними в ньому доказами.

Доводи апелянта з приводу того, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, також є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи (а.с.4) міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке оформлено на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою водія пройти тест на алкогольне сп`яніння на місці зупинки.

Доводи апелянта з приводу того, що водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП, також є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з рапорту поліцейського (а.с.2), у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та його відсторонено від керування шляхом роз`яснення та його власного зрозуміння.

Доводи апелянта з приводу того, що показання свідків не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, оскільки у своїх письмових поясненнях свідок 1 вказує, що ознакою сп`яніння ОСОБА_1 є «невідповідність поведінки обстановці», але така ознака серед переліку, зазначеного у протоколі, відсутня і цей факт ставить під сумнів показання цього свідка, у зв`язку з чим його не можна вважати достатнім і достовірним доказом; у письмових поясненнях свідка 2 зазначено, що ознакою сп`яніння ОСОБА_1 є «зіниці очей не реагують на світло» і ці показання є сумнівними; також є необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що і в протоколі і в інших документах по справі міститься опис ознак алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 «запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей; тремтіння кінцівок пальців рук; нестійка хода».

Доводи апелянта про те, що при наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами, також є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_3 (а.с.5) та ОСОБА_4 (а.с.6), з пояснень яких вбачається, що вони обидва були свідками того, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції, був з ознаками алкогольного сп`яніння, в їх присутності відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння відповідно до чинного законодавства на місці зупинки і в медичному закладі, ставити під сумнів покази цих свідків підстав не має, оскільки зазначені пояснення свідків повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими та сумнівів не викликають, у зв`язку з чим у суду першої інстанції не було потреби ставити їх під сумнів та перевіряти, у зв`язку з чим судом першої інстанції відмовлено в їх задоволенні, зважаючи на їх необґрунтованість.

Таким чином, апеляційні вимоги апелянта щодо закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, не можуть бути задоволені, оскільки в апеляційному порядку перевірено, що водій ОСОБА_1 дійсно скоїв вищевказане правопорушення.

За таких обставин, постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік, винесена з дотриманням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, залишити без зміни. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду В.М. Білоконев