ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2020 року м. Харків
Справа №619/4431/16-ц
Провадження №22-ц/818/3183/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кругової С.С.,
суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
секретаря   Каплоух Н.Б.,
Учасники справи :
Позивач:  ОСОБА_1 ,
Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Іващенко Марина Миколаївна
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 березня 2020 року, ухвалене суддею Калмиковою Л.В.,
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Іващенко Марини Миколаївни про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності,  
в с т а н о в и в :
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 63220830001:00:000:0646 за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Іващенко М.М., визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки.
В обґрунтування позову  ОСОБА_1 зазначила, що перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 05.09.1998 р. по 01.06.2016 р., що підтверджується копією ухвали Апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року.

За час шлюбу, а саме 28 січня 2015 року на ім`я ОСОБА_2 була придбана земельна ділянка площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № 6322083001:00:000:0646.

Оскільки дана земельна ділянка придбана в період шлюбу, вона є об`єктом права спільної сумісної власності, а отже, оскаржуваний договір не відповідає вимогам закону і є всі підстави визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 березня 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду мотивоване тим, що  на момент покупки земельної ділянки 28.01.2015р. та її продажу 17.02.2016р. зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності, що не потребувало надання згоди на її продаж від дружини ОСОБА_4 та колишньої дружини ОСОБА_1 ..
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті самі обставини, що і під час позову. Зазначає, що оскільки розгляд справи апеляційним судом закінчився 01.06.2016 року, то факт набрання заочним рішенням законної сили вважається саме 01.06.2016 року після розгляду справи апеляційним судом.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Коротенко О.І. зазначив, що договір купівлі – продажу земельної ділянки було укладено вже після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 

В судове засідання учасники справи не з"явились. Були повідомлені про день і час розгляду справи різними засобами зв"язку. Від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи з посиланням на симптоми ОРВІ, але доказів хвороби представник не надав.

З огляду на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважала за можливе розглянути справу, оскільки вона в провадженні суду знаходиться з 21 квітня 2020 року, раніше 9 липня 2020 року та 20 серпня 2020 року представник позивача також просив відкласти розгляд справи і судова колегія двічі вже враховувала ці заяви (а.с.188,202).
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відмовляючи у задволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі на час придбання та продажу спірної земельної ділянки. Тому не потребувало надання згоди на її продаж від дружини ОСОБА_4 та колишньої дружини ОСОБА_1 , оскільки зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.1998 року.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинений. 

28.01.2015 року на ім`я ОСОБА_2 була придбана земельна ділянка площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № 6322083001:00:000:0646.

10.10.2015 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . 

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд зобов`язати Київський відділу ДРАЦС анулювати актовий запис № 667 про повторний шлюб, укладений 10 жовтня 2015 р. між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2016р. у справі № 820/1681/16 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київський відділу ДРАЦС, треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , про зобов`язання вчинити певні дії– відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2016р. у справі № 820/1681/16 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2016р. залишено без змін.
17.02.2016 року спірна земельна ділянка була продана відповідачу ОСОБА_3 .

На заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу від 03.10.2014р. № 638/20574/13-ц - позивачка подала заяву про його перегляд, ухвалою Дзержинського районного суду у справі № 638/20574/13-ц від 14.03.2016 року у перегляді заочного рішення було відмовлено.
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2014 року, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01.06.2016 року у справі №638/20574/13-ц – апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2014р. залишено без змін.

Отже, апеляційний суд підтвердив законність ухваленого заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2014 р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що є встановленим та доведеним факт припинення спільного проживання сторін у справі з січня 2013 року.

ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку 28 січня 2015 р., не проживаючи разом сім"єю у шлюбі з ОСОБА_1 , а продав, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6 .

Отже, земельна ділянка площею 0,25 га по АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , оскільки куплена була не за спільні сумісні кошти подружжя.

Відповідно до договору купівлі-продажу зазначеної вище ділянки, посвідченим 28.01.2015 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим № 140, ОСОБА_2 є покупцем. В п. 16 цього договору вказано, що покупець довів до відома, що у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах на момент придбання не перебуває.
У договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 17.02.2016 р., реєстр № 45, укладеному між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) у п. 1.2 зазначено, що продавець наступним гарантує, що на момент укладення цього договору щодо нерухомого майна - не існує будь-яких прав третіх осіб, у тому числі права власності або користування ним малолітніми, неповнолітніми дітьми, а також відсутні будь-які обставини, які обмежують чи забороняють продавцю здійснити вільний продаж.

У п. 3.2 Договору від 17.02.2016р. зазначено, що нерухоме майно належить продавцю ( ОСОБА_2 ) на праві особистої власності, що підтверджується відповідною заявою, зміст якої доведено до відома покупця ( ОСОБА_3 ).

За таких обставин, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив відсутність правових підстав для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.
Доводи апеляційної скарги про наявність доказів про перебування у шлюбі з позивачем на час придбання земельної ділянки, а саме подану відповідачем декларацію про доходи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначене не містить в собі підстав для скасування рішення суду.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди апелянта із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Зі змісту рішення суду про розірвання шлюбу та постанови апеляційного сду вбачається, що фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2013 року, тому незважаючи на те, що тривав перегляд рішення суду про розірвання шлюбу в апеляційному порядку, вважати земельну ділянку такою, о придбана за спільні сумісні кошти подружжя немає.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а  судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,
п о с т а н о в и в: 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 –залишити без задоволення.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 березня 2020 року –залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                         С.С. Кругова

Судді                                                                   Н.П. Пилипчук

                                                               О.Ю. Тичкова

повний текст постанови
складено 2 жовтня 2020 року