ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6509/20 Справа № 216/1430/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сидорак В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 216/1430/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді -       Зубакової В.П.
суддів -                           Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання: Голуб О.О.
сторони:
позивачка - ОСОБА_1 ,
відповідачі - Акціонернетовариство «Перший Український Міжнародний банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивачки  ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на  ухвалу  Центрально-Міського  районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року, яка ухвалена суддею Сидораком В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 травня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ :

У березні 2020 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
20 березня 2020 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , звернулись до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просили суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, яка вчинила виконавчий напис № 11980 від 10 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 38898,40 грн.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 було відмовлено за необґрунтованістю.
15 травня 2020 року ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2 подано вдруге заяву про забезпечення позову, при цьому вони зазначали, що відносно позивачки вчинено оскаржуваний виконавчий напис, на підставі якого винесено постанову про примусове виконання: стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 38898,40 грн.
Вважають виконавчий напис протиправним, оскільки між сторонами відсутні будь-які договірні, так і позадоговірні відносини. Посилаючись на судову практику в аналогічних справах, просили вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, яка вчинила виконавчий напис № 11980 від 10 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 38898,40 грн.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову повністю.
Зазначають, що відмова у забезпеченні позову, є свідченням відсутності ефективного судового захисту та позбавленням права на справедливий суд, оскільки у випадку виконання виконавчого напису буде істотно утруднено ефективний судовий захист прав позивачки, за захистом яких вона звернулась, тому слід вжити заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення за виконавчим написом.
Посилаються на судову практику в аналогічних справах.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки  ОСОБА_1  - ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованність ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви  ОСОБА_1  про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві про забезпечення позову заявник жодним чином не обґрунтував необхідності вжиття вказаного ним заходу забезпечення, а саме зупинення стягнення за виконавчим написом, що по суті є зупиненням виконавчих дій у виконавчому провадженні. Посилання заявника в заяві на рішення Конституційного Суду України та Європейського суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення такої заяви. Заява про забезпечення позову є необґрунтованою, так як заява позивача ґрунтується на припущеннях, крім того заявником не доведений факт того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з пунктами 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»  заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити  порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.
Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.
Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов  забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2020 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, треті особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, предметом позову є визнання виконавчого документу, а саме виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тобто фактично боржницею оскаржується виконавчий документ, на підставі якого з неї проводиться стягнення боргу.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з мотивів необгрунтованності та недоведенності заявницею заяви про забезпечення позову, допустив порушення згаданих вище норм процесуального права, оскільки саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а обраний позивачкою вид забезпечення позову, шляхом зупинення виконавчого провадження не порушує права відповідача, а спрямований лише на захист прав позивачки - ОСОБА_1 у разі задоволення позову.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви  ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки  ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 - задовольнити.
Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.
Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, яка вчинила виконавчий напис № 11980 від 10 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 38898,40 грн.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Копію ухвали направити для виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяні Леонідівні (02094, м. Київ вул. Юрія Поправки, буд.6, офіс 15).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: