ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 вересня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №592/3733/20 
Номер провадження 22-ц/816/1955/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Хвостика С. Г. 
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 серпня 2020 року в складі судді Хитрова Б.В., ухваленого в м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 04 серпня 2020 року,

                                                               в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, позивач просила визнати  ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . Вирішити питання розподілу судових витрат.
Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка була нею  придбала 11.10.2005 року на підставі договору купівлі - продажу. 14.02.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і  у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 03.09.2014 року відповідач зареєструвався в квартирі позивача. Вказує, що з травня 2016 року по час звернення до суду з даним позовом, відповідач не проживає в квартирі позивача. Відповідач добровільно вибув із спірної квартири, забрав усі свої речі і по теперішній час проживає у збудованому позивачем до шлюбу, але ще  не прийнятим в експлуатацію будинку,  розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Поважні причини не проживання відповідача у спірній квартирі відсутні. Із жовтня 2016 року по теперішній час спірна квартира здається в оренду. Зазначає, що відповідач витрат по утриманню квартири не несе, добровільно знятися з реєстрації у спірній квартирі не бажає чим порушує її право особистої приватної власності.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не проживає в спірній квартирі з поважних причин, а саме, в зв`язку з тим, що він разом з позивачкою проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який будувався в період їх шлюбу, а спірна квартира з відома та згоди позивача та відповідача здана в оренду. Крім того, відповідач є членом сім`ї позивача, оскільки судове рішення, яким їх шлюб розірвано не набрало законної сили. 
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що положення ст. 405 ЦК України як раз і поширюється на члена сім`ї власника житла, і для застосування цієї норми не треба доводити припинення шлюбних відносин. Вказує, що проживання позивача та відповідача однією сім`єю в іншому будинку, збудованому під час перебування сторін у шлюбі, проте не введеному в експлуатацію не є поважною причиною не проживання відповідача в спірній квартирі, оскільки поважною причиною не вчинення юридично значимих дій може бути визнана лише об`єктивна неможливість вчинення такої дії. Зазначає, що у випадку відповідача, його не проживання за місцем реєстрації є його добровільним вибором, обумовленим наявністю іншого житла. Вказує, що спільне проживання сторін в іншому будинку не свідчить про існування домовленості про інші, ніж передбачені ст. 405 ЦК України умови припинення права користування житлом, в якому відповідач зареєстрований. 
Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. 
Представник позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час  та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 10.11.2005 року придбала квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14-15).
14.02.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб. (а.с. 12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася дитина ОСОБА_4 (а.с. 13).
03.09.2014 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8-10).
07.10.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір оренди квартири АДРЕСА_4 (а.с. 17-18) зі строком дії договору оренди на один рік  по 07.10.2017 року (а.с. 17-18).
03.01.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено новий договір оренди  цієї квартири, зі строк дії договору  по 03.01.2021 року (а.с. 19-21).
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2020 року по справі № 592/2972/20 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 43).
Відповідно до довідки - характеристики від 02.07.2020 року № 245-ЖБ наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Промінвестбуд», за адресою: АДРЕСА_3 розташований житловий будинок загальною площею 225 м2 з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 0,05 га (кадастровий номер земельної ділянки 5910136300:17:001:0072) (а.с. 44). 
Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Водночас, відповідно до статті 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Матеріалами цивільної справи підтверджується, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2020 року,але станом на день розгляду справи в суді першої інстанції ще не набрало законної сили. Таким чином, відповідач та позивач станом на день винесення оскаржуваного рішення були подружжям, а отже відповідач є членом сім`ї власника квартири.
Мотиви позову  заявник обґрунтовує посилаючись на ст. 405 ЦК України та ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки погодився з тим, що  квартира дружиною буде здана у найм.
Як викладено у ст. 405  ЦК України Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Стаття 7 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дійсно передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підстві заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; тощо.
Притому відповідно до статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом також закріплене у ст. 405 ЦК України, якою також визначено 
Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
З аналізу викладених правових норм можна дійти висновку, для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідна наявність двох умов: 1) відсутність особи понад один рік, 2) відсутність поважності причин такої відсутності.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач в апеляційній скарзі визнає ту обставину що між нею та відповідачем відсутні будь - які угоди про порядок користування житловим приміщенням і нею була здана квартира в найм, якою вона розпорядилася самостійно як  власник. На даний час будинок ще не зданий в експлуатацію і здійснення в ньому реєстрації місця проживання не є можливим. Приміщення квартири  фактично здається  її власником в оренду третій особі на підставі договорів оренди. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду  про поважність причин не проживання відповідача у спірній квартирі, з огляду на наявні перешкоди у такому проживанні, що пов`язані із здачею в оренду спірної квартири.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, позивачем не було надано до суду належних доказів відсутності відповідача за місцем проживання без поважних причин та не проживання його у спірній квартирі понад 1 рік. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності на даний час  визначених законом підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач протягом одного року саме без поважних причин не проживає у спірній квартирі, а тому останній не може вважатися таким, що втратив право на користування спірною квартирою.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

                                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 серпня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено  09 вересня 2020 року.
                                                                                                                   
Головуючий -                                                                                               С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                           О.Ю. Кононенко

                                                                                                                     С.Г. Хвостик